Ухвала
 
09 березня 2023 року
м. Київ
 
справа № 303/6204/21
провадження № 61-3165ск23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Погрібного С. О.,
 
вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 , на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 листопада 2021 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 31 січня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У серпні 2021 ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП).
 
В обґрунтування позову зазначав, що 25 грудня 2020 року на вул. Свалявській                    у м. Мукачево Закарпатської області ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Volkswagen Touran», номерний знак       НОМЕР_1 , не надав перевагу у русі автомобілю марки «Audi A6», номерний знак НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі на вул. Морозова у м. Мукачево Закарпатської області, чим скоїв зіткнення. 
 
Постановою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області                              від 18 лютого 2021 року винним у ДТП визнано водія автомобіля марки «Volkswagen Touran», номерний знак       НОМЕР_1 , ОСОБА_1 .
 
Вказував, що згідно звіту про оцінку ринкової вартості пошкодженого транспортного засобу від 09 лютого 2021 року, вартість майнової шкоди, завданої ДТП автомобілю марки «Audi A6», номерний знак   НОМЕР_2 , складає 126 639,43 грн.
 
Крім того, зазначав, що внаслідок ДТП йому завдано майнової шкоди здоров`ю та витрачено на лікування і придбання ліків 7 434,68 грн. Вказував, що йому завдано моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, пригніченому стані та порушенню звичного ритму життя. 
 
Враховуючи викладене, просив суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 134 074,11 грн на відшкодування майнової шкоди та 100 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди, а всього 234 074,11 грн.
 
Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області                                 від 16 листопада 2021 року, залишеним без змін постановою Закарпатського апеляційного суду від 31 січня 2023 року, позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 126 639,43 грн на відшкодування майнової шкоди та 10 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди, а всього 136 639,43 грн. У задоволенні іншої частини позову                     ОСОБА_3 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Рішення судів попередніх інстанцій мотивовані тим, що позивачем на підтвердження заявлених вимог надані належні та допустимі докази, а саме: звіт про оцінку ринкової вартості пошкодженого транспортного засобу від 09 лютого 2021 року № 05-РП/02/21. Стягуючи з відповідача 10 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди, суди виходили з того, що такий розмір є достатнім для відшкодування моральних страждань позивача, отриманих внаслідок ДТП.
 
02 березня 2023 року ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 листопада 2021 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 31 січня 2023 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.
 
Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.
 
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
 
Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Відповідно до пунктів 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Предметом позову у цій справі є відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, у загальному розмірі 234 074,11 грн, що є меншим, ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (268 400,00 грн), а тому відповідно до вимог                   ЦПК України справа є малозначною.      
 
Верховний Суд враховує рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи                            від 07 лютого 1995 року № R (95) 5, згідно яких державам-членам необхідно вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
 
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
 
Касаційна скарга містить посилання на те, що рішення у цій малозначній справі оскаржується до суду касаційної інстанції на підставі підпункту «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
 
Верховний Суд у визначенні правового питання як такого, що має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, виходить з того, що таке правове питання має бути головним або основним питанням правозастосовчої практики на сучасному етапі її розвитку й становлення, воно повинно мати одночасно винятково актуальне значення для її формування. Такі ознаки визначаються предметом спору, значущістю для держави й суспільства у цілому правового питання, що постало перед практикою його застосування.
 
Наведені заявником обставини, які, на його переконання, потребують формування єдиної правозастосовчої практики, Верховний Суд визнає такими, що не стосуються фундаментальних питань права, а тому, враховуючи характер спірних правовідносин, предмет спору, ціну позову (234 074,11 грн) та устелену судову практику, вважає, що справа № 303/6204/21 є малозначною. 
 
Верховний суд дійшов переконання, що заявник не зазначив у чому конкретно полягає значущість для держави і суспільства правового питання, яке на його думку, має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. Такі посилання носять загальний характер і направлені виключно на обґрунтування формальних підстав для відкриття касаційного провадження у малозначній справі.
 
Наведене дає підстави для висновку, що касаційна скарга не містить належного обґрунтування наявності підстав, передбачених підпунктом «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, для перегляду малозначної справи судом касаційної інстанції. 
 
Оскільки, касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, і судом не встановлено передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, тому підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.
 
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої статті                         19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394                    ЦПК України, Верховний Суд,
 
УХВАЛИВ:
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 , на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 листопада                 2021 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 31 січня 2023 року             у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відмовити.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:	О. В. Ступак       І. Ю. Гулейков       С. О. Погрібний