Номер провадження: 22-ц/813/1227/23 
Справа № 493/1295/19
Головуючий у першій інстанції Ільніцька О. М.
Доповідач Драгомерецький М. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.03.2023 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 

головуючого судді: Драгомерецького М.М.,
суддів колегії: Громіка Р.Д., 
Сегеди С.М.,
при секретарі: Павлючук Ю.В.,

переглянув у судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Балтського районного суду Одеської області від 17 березня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , державного виконавця Балтського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Ткачук Марини Іванівни, КП Новоселівська сільська рада «Регіональне бюро державної реєстрації», треті особи – ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання незаконними та скасування постанови та акту державного виконавця про передачу майна стягувачу, про відновлення становища, яке існувало до порушення, -

В С Т А Н О В И В:
17 липня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до  ОСОБА_2 , державного виконавця Балтського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Ткачук М.І., КП Новоселівська сільська рада «Регіональне бюро державної реєстрації», треті особи – ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання незаконними та скасування постанови та акту державного виконавця про передачу майна стягувачу, про відновлення становища, яке існувало до порушення.
Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що  рішенням Балтського районного суду Одеської області від 29 липня 2015 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_6 , треті особи – ОСОБА_7 , ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів було задоволено, стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 грошові кошти за договором позики у сумі 102 000 грн, три відсотки річних від простроченої суми – 6 379,90 грн, індекс інфляції в розмірі 73 338 грн, судові витрати в сумі 31 820,50 грн, а всього 213 538,40 грн.
Рішенням апеляційного суду Одеської області від 22 грудня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_6 задоволено частково, рішення Балтського районного суду Одеської області від 29 липня 2015 року змінено та зменшено суму судових витрат, які підлягають стягненню з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 з 31 820,50 грн до 2 077,42 грн, а всього 183 795,32 грн.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер. 
01 липня 2016 року Балтським районним судом Одеської області було видано виконавчий лист №493/859/13-ц про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 183 795,32 грн, а 25 липня 2016 року постановою Балтського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №493/859/13-ц.
Згідно ухвали Балтського районного суду Одеської області від 19 травня 2017 року замінено у виконавчому провадженні №51758510 від 25 липня 2016 року щодо примусового виконання виконавчого листа №493/859/13-ц від 01.07.2016, виданого на підставі рішення апеляційного суду Одеської області, боржника ОСОБА_6 його правонаступниками ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ..
19 вересня 2017 року Балтським районним судом Одеської області у справі №493/859/13-ц був виданий виконавчий лист №1 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 183 795,32 грн, та виконавчий лист №2 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 183 795,32 грн.
08 січня 2019 року ухвалою Балтського районного суду Одеської області вищезазначені виконавчі листи визнано такими, що не підлягають виконанню.
Постановою Балтського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 12.02.2019 виконавче провадження №54759805 з примусового виконання виконавчого листа №1 за №493/859/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 183 795,32 грн, боржник – ОСОБА_1 та виконавче провадження №51758510 з примусового виконання виконавчого листа №2 за №493/859/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 183 795,32 грн, боржник – ОСОБА_3 було закінчено.
13 травня 2019 року Балтським районним судом Одеської області у справі №493/859/13-ц видано виконавчі листи №1 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 183 795,32 грн та виконавчий лист №2 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 183 795,32 грн.
14 травня 2019 року Балтським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №59115579 з примусового виконання виконавчого листа №493/859/13-ц, виданого Балтським районним судом Одеської області від 13.05.2019, про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 183 795,32 грн, боржник – ОСОБА_3 .. 
15 травня 2019 року Балтським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №59114212 з примусового виконання виконавчого листа №493/859/13-ц, виданого Балтським районним судом Одеської області від 13.05.2019, про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 183 795,32 грн, боржник – ОСОБА_1 
13 червня 2019 року у межах цього ж виконавчого провадження постановою Балтського РВ ДВС ГТУЮ в Одеській області та на підставі акту про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 13.06.2019 ОСОБА_2 як стягувачу в рахунок погашення заборгованості за виконавчим листом передано у власність - нежиле приміщення (1/2 частини), реєстраційний/кадастровий номер 13443362, місцезнаходження АДРЕСА_1 , загальна площа: 80,8 кв.м, що належало боржникам ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .. 
Посилаючись на вищевикладене, ОСОБА_1 вважає, що на підставі виданих 13 травня 2019 року Балтським районним судом Одеської області виконавчих листів державним виконавцем 14.05.2019 та 15.05.2019 безпідставно відкрито виконавчі провадження, так як раніше за вказаним судовим рішенням були закінчені виконавчі провадження згідно постанов державного виконавця від 12.02.2019, і ці постанови не були скасовані на момент відкриття виконавчих проваджень. 
Крім того, постанова та акт Балтського РВ ДВС ГТУЮ в Одеській області від 13.06.2019 про передачу майна стягувачу ОСОБА_2 в рахунок погашення боргу суперечать вимогам чинного законодавства, оскільки вищевказане нерухоме майно необхідне їй для професійних занять і є єдиним джерелом доходу, а тому дані постанова та акт порушують її право власності, тому їх слід визнати незаконними та такими, що підлягають скасуванню.
Тому вона звернулась до суду із вказаним позовом та просила суд визнати незаконними та скасувати постанову та акт Балтського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 13.06.2019 про передачу 1/2 частини нежилого приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , стягувачу ОСОБА_2 у рахунок погашення боргу; відновити становище, що існувало до порушення її прав, шляхом виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про право власності ОСОБА_2 на 1/2 частини нежилого приміщення, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .
Згідно відзиву Балтського РВ ДВС ПМУМЮ (м. Одеса) відповідач позовні вимоги не визнає, посилаючись на те, що під час виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 боргу державний виконавець діяв у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» та правомірно передав стягувачу ОСОБА_2 нереалізоване майно в рахунок погашення боргу за ціною третіх електронних торгів. Також вказав, що ОСОБА_1 було пропущено строк на оскарження постанови про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу та акту про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу (а.с. 117-122 т. 1).
У відзиві відповідач ОСОБА_2 зазначив, що позовні вимоги ОСОБА_1 не визнає, оскільки позов є необґрунтованим та безпідставним і поданий із пропущенням строку для оскарження постанови та акту державного виконавця від 13.06.2019; 1/2 частина нежитлового приміщення, яке передане стягувачу, не є майном, необхідним для професійних занять ОСОБА_1 відповідно до п. 7 Переліку майна, на яке не може бути звернене стягнення за виконавчим документом, отже, в задоволенні позову просив відмовити.
В останнє судове засідання сторони по справі не з`явились, справу розглянуто за їх відсутності.
Рішенням Балтського районного суду Одеської області від 17 березня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.
Справи розглядаються без участі учасників провадження за наявності повідомлення про дату, час та місце розгляду справи та за відсутності заяви (заяв) про відкладення розгляду справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.
Частинами 1-4 ст. 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.  Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.  Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.  Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Частиною 3 ст. 13 ЦПК України встановлено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Учасники справи мають права, встановлені ст. ст. 43, 49 ЦПК України, в тому числі,  ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень;  подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам;  подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб;  ознайомлюватися з протоколом судового засідання, записом фіксування судового засідання технічними засобами, робити з них копії, подавати письмові зауваження з приводу їх неправильності чи неповноти;  оскаржувати судові рішення у визначених законом випадках;  користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами.
Сторони про розгляд справи сповіщались неодноразово належним чином та завчасно. 
При цьому, явка сторін не визнавалась апеляційним судом обов`язковою.
Якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі №361/8331/18.
15 березня 2023 року та 21 березня 2023 року від Балтського ВДВС у Подільському районі Одеської області та від адвоката Колеснікова І.Л. в інтересах ОСОБА_5 відповідно надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності.
Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін, освідомленість її учасників про розгляд справи, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.
У частинах 1 та 2 статті 367 ЦПК України зазначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
За загальними правилами статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом.
Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Балтського районного суду Одеської області від 29 липня 2015 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_6 , треті особи – ОСОБА_7 , ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів було задоволено, стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 грошові кошти за договором позики у сумі 102 000 грн, три відсотки річних від простроченої суми – 6 379,90 грн, індекс інфляції в розмірі 73 338 грн, судові витрати в сумі 31 820,50 грн, а всього 213 538,40 грн.
Рішенням апеляційного суду Одеської області від 22 грудня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_6 задоволено частково, рішення Балтського районного суду Одеської області від 29 липня 2015 року змінено та зменшено суму судових витрат, які підлягають стягненню з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 з 31 820,50 грн до 2 077,42 грн, а всього 183 795,32 грн.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер. Після його смерті спадщину прийняли ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , так як на день його смерті вони проживали та були зареєстровані разом із спадкодавцем.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 листопада 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Балтського районного суду Одеської області від 29 липня 2015 року у незмінній частині та рішення апеляційного суду Одеської області від 22 грудня 2015 року відхилено, вказані судові рішення залишено без змін.
01 липня 2016 року Балтським районним судом Одеської області було видано виконавчий лист №493/859/13-ц про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 183 795,32 грн.
25 липня 2016 року постановою Балтського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №493/859/13-ц, виданого Балтським районним судом Одеської області 01 липня 2016 року про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 183 795,32 грн, виконавче провадження №51758510.
Ухвалою Балтського районного суду Одеської області від 19 травня 2017 року замінено у виконавчому провадженні №51758510 від 25.07.2016 щодо примусового виконання виконавчого листа №493/859/13-ц від 01.07.2016, виданого на підставі рішення апеляційного суду Одеської області від 22 грудня 2015 року, боржника ОСОБА_6 його правонаступниками ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ..
19 вересня 2017 року Балтським районним судом Одеської області видано виконавчий лист №493/859/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 183 795,32 грн, боржник – ОСОБА_1 ..
19 вересня 2017 року Балтським районним судом Одеської області видано виконавчий лист №493/859/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 183 795,32 грн, боржник – ОСОБА_3 ..
25 вересня 2017 року постановою Балтського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про заміну сторони виконавчого провадження від 25.09.2017 при примусовому виконанні виконавчого листа №493/859/13-ц, виданого 01.07.2016 Балтським районним судом Одеської області, у виконавчому провадженні №51758510 від 25.07.2016 боржника ОСОБА_6 замінено на ОСОБА_3 , та на основі заяви стягувача відкрито виконавче провадження №54759805, де боржника ОСОБА_6 замінено на ОСОБА_1 ..
Ухвалою Балтського районного суду Одеської області від 08 січня 2019 року виконавчий лист, виданий Балтським районним судом Одеської області 19.09.2017 у справі №493/859/13-ц №1 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 183 795,32 грн, та виконавчий лист №2 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 183 795,32 грн, визнані такими, що не підлягають виконанню.
Постановами Балтського РВ ДВС ГТУЮ в Одеській області від 12 лютого 2019 на підставі цих ухвал виконавчі провадження були закінчені.
13 травня 2019 року Балтським районним судом Одеської області було видано виконавчий лист №493/859/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 183 795,32 грн, боржник – ОСОБА_1 та виконавчий лист №493/859/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 183 795,32 грн, боржник – ОСОБА_3 ..
14 травня 2019 року старшим державним виконавцем Балтського РВ ДВС ГТУЮ в Одеській області Ткачук М.І. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №59115579 з примусового виконання виконавчого листа №493/859/13-ц виданого 13.05.2019 про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошових коштів у сумі 183 795,32 грн, боржник – ОСОБА_3 (а.с. 18, 47 т. 1).
15 травня 2019 року державним виконавцем Балтського РВ ДВС ГТУЮ в Одеській області Івановим С.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №59114212 з примусового виконання виконавчого листа №493/859/13-ц виданого 13.05.2019 про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошових коштів у сумі 183 795,32 грн, боржник – ОСОБА_1 (а.с. 19, 48 т. 1).
Таким чином, всі виконавчі дії в подальшому проводилися в рамках виконавчих проваджень №59115579 та №59114212, відкритих на підставі виконавчих листів від 13.05.2019, які не визнавалися судом такими, що не підлягають виконанню, державним виконавцем не поверталися, тому доводи позивача про незаконність дій державного виконавця на підставі цих виконавчих листів є неспроможними.
Відповідно до положень статті 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.
Пунктом 9 частини першої статті 129 Конституції України передбачено, що до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).
Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
З огляду на приписи статті 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є, зокрема, звернення стягнення на майно боржника, що полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.
За загальним правилом (частина перша статті 61 Закону) реалізація арештованого майна здійснюється шляхом його продажу на електронних торгах.
Правова природа процедури реалізації майна на прилюдних торгах полягає у продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів. Ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів - це оформлення договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто правочин. Тому відчуження майна з прилюдних торгів за своєю правовою природою відноситься до угод купівлі-продажу й така угода може визнаватись недійсною на підставі норм цивільного законодавства про недійсність правочину за статтями 203, 215 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).
Разом з тим, закон допускає, що реалізація арештованого майна на електронних торгах може не відбутися. У такому випадку з метою забезпечення прав стягувача Закон передбачає відповідний порядок дій, які повинен вчинити виконавець, а саме: повідомити стягувача про те, що арештоване майно не було реалізоване на електронних торгах, та запропонувати стягувачу залишити це майно за собою (стаття 61 Закону).
Якщо стягувач своєчасно і письмово не заявить про таке своє бажання, арешт з майна знімається і воно повертається боржникові (частина сьома статті 61 Закону). Якщо ж стягувач заявить про бажання залишити нереалізоване на електронних торгах майно за собою, державний виконавець виносить постанову про передачу майна стягувачу, а за фактом такої передачі складає відповідний акт. При цьому майно передається саме стягувачу в рахунок погашення боргу, а відповідні постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на це майно (частина дев`ята статті 61 Закону).
Передбачена законом процедура передачі виконавцем стягувачу нереалізованого на прилюдних торгах арештованого майна боржника в рахунок погашення його боргу оформлюється шляхом прийняття державним виконавцем постанови та складення акта про передачу майна стягувачу, які можуть вважатися юридичними фактами, правочином, що є законною підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (пункт 4 частини другої статті 11 ЦК України).
Як вбачається з постанови державного виконавця та акту про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 13.06.2019, при проведенні виконавчих дій було описано 1/2 частину нежилого приміщення, яке розташоване в АДРЕСА_1 , залучено суб`єкта оціночної діяльності, отримано звіт про оцінку майна, тричі проводилися електронні торги, які не відбулися через відсутність допущених учасників торгів, до відділу надійшла заява стягувача ОСОБА_2 про бажання залишити за собою нереалізоване майно, від якого на депозитний рахунок надійшли кошти, які становлять різницю між вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягає стягненню на його користь, тому державним виконавцем постановлено передати стягувачу ОСОБА_2 нежиле приміщення (1/2 частина), що знаходиться в АДРЕСА_1 (а.с. 21-22, 23-24 т. 1).
Таким чином, при проведенні виконавчих дій державний виконавець діяв у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження», підстав для визнання незаконними та скасування постанови та акту Балтського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 13.06.2019 про передачу 1/2 частини нежилого приміщення, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , стягувачу ОСОБА_2 у рахунок погашення боргу; відновлення становища, що існувало до порушення прав шляхом виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про право власності ОСОБА_2 на 1/2 частини нежилого приміщення, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , немає.
Абсолютно усі доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є ідентичними доводам позивача у суді першої інстанції, яким місцевий суд надав належну оцінку. Висновки суду є достатньо аргументованими, а тому апеляційний суд вважає, що повторно відповідати на ті самі аргументи заявника необхідності немає.
Таким чином, вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з  характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну правову оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення.
У п. 54 Рішення у справі Трофимчук проти України (заява №4241/03) від 28.10.2010, остаточне 28 січня 2011 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що, «беручи до уваги свої висновки за статтею 11 Конвенції (див. вище пункти 42-45), Суд не бачить жодних ознак несправедливості або свавільності у відмові судів детально розглянути доводи заявниці про переслідування її роботодавцем, оскільки суди чітко зазначили, що ці доводи були повністю необґрунтованими. У зв`язку з цим Суд повторює, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (див. рішення у справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява №30544/96, п. 26, ECHR 1999-1)».
Оскільки судове рішення перевіряється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія визнає, що судове рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.
Враховуючи, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають судові витрати, у відповідності до вимог ст. ст. 141, 382 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» між сторонами не розподіляються.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах, -

П О С Т А Н О В И В: 

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Балтського районного суду Одеської області від 17 березня 2021 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до суду касаційної інстанції.
Повний текст судового рішення складено: 31 березня 2023 року.

Судді Одеського апеляційного суду: М.М. Драгомерецький 

Р.Д. Громік

С.М. Сегеда