ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

23 січня 2023 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 750/5869/22
Головуючий у першій інстанції – Требух Н. В.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/263/23

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої судді: Шарапової О.Л.,
суддів:  Євстафіїва О.К., Скрипки А.А. 
секретар: Шапко В.М. 
учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 ,
відповідачі: Броварська окружна прокуратура, Київська обласна прокуратура, Державна казначейська служба України.

Особи, які подають апеляційну скаргу – Державна казначейська служба України та Київська обласна прокуратура.

Оскаржується рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 21 жовтня 2022 року, повний текст рішення виготовлений 24.10.2022,

                                            В С Т А Н О В И В:

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, у якому просив стягнути з держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на його користь 400 000 грн. компенсації на відшкодування моральної шкоди. 
Позовні вимоги мотивовані тим, що 14.09.2016 року Славутицьким відділом Броварської місцевої прокуратури Київської області йому було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 1 ст. 358 КК України у кримінальному провадженні № 4201611110000079 від 25.05.2016 року. 28 листопада 2016 року Броварською місцевою прокуратурою Київської області було складено та затверджено обвинувальний акт, котрий був направлений до Славутицького міського суду Київської області. 26.11.2020 року прокурором Славутицького відділу Броварської місцевої прокуратури Київської області було складено змінений обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні, котрий був погоджений 19.01.2021 року заступником керівника Київської обласної прокуратури.
За результатами розгляду кримінального провадження № 4201611110000079 від 25.05.2016 року, Славутицьким міським судом Київської області 27.04.2021 року ухвалено вирок, яким його визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 358, ч.4 ст. 191 КК України у зв`язку з недоведеністю того, що кримінальні правопорушення вчинені ним, та виправдано. Вирок суду набрав законної сили 10.06.2021 року. 
Внаслідок незаконного притягнення органами прокуратури його до кримінальної відповідальності, йому заподіяна моральна шкода, що полягає у приниженні честі та гідності, а також ділової репутації, душевних стражданнях. Починаючи з 14.09.2016 року і до 10.06.2021 року він перебував під слідством та судом. Під час досудового розслідування щодо нього здійснювалися заходи забезпечення кримінального провадження – з 26.09.2016 року до 12.10.2016 року до нього було застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Під час досудового розслідування щодо нього здійснювали не гласні слідчі (розшукові) дії. Факт притягнення його до кримінальної відповідальності знизив його престиж та принизив його ділову репутацію як фізичної особи-підприємця. Тривалий розгляд кримінального провадження змінив його звичний спосіб життя, погіршив відносини з близькими та друзями, обмежив можливості зайняття підприємницькою діяльністю, адже позивач зобов`язаний був з`являтися до прокуратури, а потім і до суду, що знаходиться майже за 50 кілометрів від місця його проживання, що забирало багато часу. Тривале кримінальне переслідування за обвинуваченням у вчиненні тяжкого злочину викликало у позивача переживання, стривоженість, спричинило руйнування життєвих планів та соціальних зв`язків. Після ухвалення та набрання законної сили виправдувального вироку він змушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя до того рівня, який був до часу притягнення його до кримінальної відповідальності. 
В зв`язку з вказаними діями позивачу завдано моральної шкоди, розмір якої він оцінює в 400 000 грн.

Рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 21 жовтня 2022 року позовні вимоги задоволені частково: стягнуто з держави України за рахунок коштів Державного бюджету України на користь позивача 369661 грн. 36 коп. у відшкодування завданої моральної шкоди.

В апеляційній скарзі Державна казначейська служба України просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що рішення суду є незаконним. 
Особа, яка подала апеляційну скаргу, посилається на те, що Казначейство жодних прав та інтересів позивача не порушувало, не вступало у правовідносини з ним і жодної шкоди йому не завдавало, а тому, відповідно до вимог законодавства не може нести відповідальність за шкоду, заподіяну позивачу діями інших суб`єктів.
Особа, яка подала апеляційну скаргу, вважає, що вина відповідачів не встановлена належним чином та недоведена незаконність їх дій, оскільки протягом усього часу досудового розслідування жодна слідча чи процесуальна дія, вчинена відносно позивача, не була визнана незаконною або протиправною, а також не оскаржувалися та не були визнані незаконними або протиправними.
Особа, яка подала апеляційну скаргу, вказує на те, що суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення, не з`ясував у чому полягала моральна шкода, який характер та обсяг фізичних чи душевних страждань було спричинено позивачу. Розмір морального відшкодування не може слугувати підставою для збагачення особи.
Особа, яка подала апеляційну скаргу, звертає увагу суд, що при здійсненні досудового розслідування до позивача не застосовувались незаконне взяття під варту і тримання під вартою, обшук, виїмка, відсторонення від роботи, незаконне засудження, тому вважає що вказана сума шкоди є завищеною і не відповідає завданій шкоді. 

В апеляційній скарзі Київська обласна прокуратура просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що рішення суду є незаконним. 
Особа, яка подала апеляційну скаргу вказує на те, що в ході досудового розслідування, органи прокуратури діяли в межах вимог кримінального процесуального закону, будь-які рішення чи дії прокуратури, щодо позивача, незаконними у судовому порядку не визнавались та не оскаржувалися.
Особа, яка подала апеляційну скаргу зазначає, що позивачем не конкретизовано, в чому полягали моральні страждання та який вони мали психотравмуючий чи інший негативний прояв у його житті.
Особа, яка подала апеляційну скаргу вважає, що період перебування позивача під слідством та судом є меншим ніж заявлено у позові, оскільки строк має бути обрахований з моменту вручення позивачу письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення – тобто з 14.09.2016 та до моменту постановлення виправдувального вироку Славутицьким міським судом Київської області – 27.04.2021, і цей період становить не 56 місяців та 27 днів, а 55 місяців та 12 днів.

Відзиви на апеляційні скарги не надійшли.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що 14 вересня 2016 року Славутицьким відділом Броварської місцевої прокуратури Київської області Петренку С.П. було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 1 ст. 358 КК України у кримінальному провадженні № 4201611110000079 від 25.05.2016 року (а.с. 12-21).
Згідно ухвали Славутицького міського суду Київської області від 26 вересня 2016 року до ОСОБА_1 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на строк до 25.11.2016 року (а.с. 23).
28 листопада 2016 року Броварською місцевою прокуратурою Київської області був складений та затверджений обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні, котрий був направлений до Славутицького міського суду Київської області (а.с. 25-28).
26.11.2020 року прокурором відділу Броварської місцевої прокуратури Київської області було складено змінений обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 4201611110000079, котрий був погоджений 19.01.2021 року заступником керівника Київської обласної прокуратури Грабцем І.Н. (а.с. 29-32).
За результатами розгляду кримінального провадження, Славутицьким міським судом Київської області 27.04.2021 року ухвалено вирок, яким ОСОБА_1 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 191 КК України у зв`язку з недоведеністю того, що кримінальні правопорушення вчинені ОСОБА_1 , та виправдано. Вирок суду набрав законної сили 10.06.2021 року (а.с. 33-74).

Станом на 16.09.2022, мінімальна заробітна плата становила 6500 грн. (а.с. 154).

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями чи діями органів державної влади, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода, зокрема, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.
Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.
Порядок відшкодування такої шкоди встановлюється законом (частина сьома статті 1176 ЦК України).
За змістом ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.
Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», право на відшкодування шкоди виникає, в тому числі, в разі постановлення виправдувального вироку суду.
Відповідно до ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», питання про відшкодування моральної шкоди за заявою громадянина вирішується судом відповідно до чинного законодавства в ухвалі, що приймається згідно з частиною першою статті 12. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.
Відповідно до статті 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що з 14.09.2016 року по 10.06.2021 року( з часу оголошення підозри і до набрання вироком законної сили), тобто 56 місяців та 27 днів, ОСОБА_1 незаконно перебував під слідством та судом, відносно нього постановлено виправдувальний вирок суду, тобто позивачу завдано моральної шкоди.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, який узгоджуються з матеріалами справи та приписами законодавства.

Доводи апеляційної скарги про те,  що Казначейство жодних прав та інтересів позивача не порушувало, не вступало у правовідносини з ним і жодної шкоди йому не завдавало, а тому, відповідно до вимог законодавства не може нести відповідальність за шкоду, заподіяну позивачу діями інших суб`єктів, не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, оскільки моральна шкода стягнута за рахунок коштів державного бюджету, а не рахунок коштів Державної казначейської служби України.
Доводи апеляційних скарг про те, що вина відповідачів не встановлена належним чином та недоведена незаконність їх дій, оскільки протягом усього часу досудового розслідування жодна слідча чи процесуальна дія, вчинена відносно позивача, не була визнана незаконною або протиправною, а також не оскаржувалися та не були визнані незаконними або протиправними, не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, оскільки такі доводи протирічать приписам Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».
Доводи  апеляційних скарг про те,  що суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення, не з`ясував у чому полягала моральна шкода, який характер та обсяг фізичних чи душевних страждань було спричинено позивачу, спростовуються матеріалами справи, зокрема змістом позовної заяви та судовими рішеннями, які набрали законної сили.  Розмір морального відшкодування судом першої інстанції визначений, виходячи з мінімального розміру. 
Доводи апеляційної скарги про те, що при здійсненні досудового розслідування до позивача не застосовувались незаконне взяття під варту і тримання під вартою, обшук, виїмка, відсторонення від роботи, незаконне засудження, тому вважає що вказана сума шкоди є завищеною і не відповідає завданій шкоді протирічать приписам  Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», а тому не дають підстав для скасування оскаржуваного рішення. Розмір морального відшкодування судом першої інстанції визначений, виходячи з мінімального розміру. 
Доводи апеляційної скарги про те, що період перебування позивача під слідством та судом є меншим ніж заявлено у позові, оскільки строк має бути обрахований з моменту вручення позивачу письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення – тобто з 14.09.2016 та до моменту постановлення виправдувального вироку Славутицьким міським судом Київської області – 27.04.2021, і цей період становить не 56 місяців та 27 днів, а 55 місяців та 12 днів, не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, оскільки такі доводи є довільним тлумаченням правових норм.
Керуюсь ст. ст. 367, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, 

                                         П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Державної казначейської служби України та Київської обласної прокуратури – залишити без задоволення.
Рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 21 жовтня 2022 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складений 25 січня 2023 року.

Головуюча:                                         Судді: