П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/6661/22 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Блонський В.К. 
Суддя-доповідач -  Граб Л.С.   
26 січня 2023 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Граб Л.С. 
суддів:  Сторчака В. Ю.  Смілянця Е. С. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 вересня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області, в якому просив:
-визнати протиправною відмову Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області у зарахуванні часу вимушеного прогулу з 16 січня 2015 року по 07 липня 2021 року ОСОБА_1 , начальника відділення Державної автомобільної інспекції з обслуговування м. Славути та Славутського району, як час проходження служби в органах внутрішніх справ України;
-зобов`язати Ліквідаційну комісію Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області зарахувати час вимушеного прогулу з 16 січня 2015 року по 07 липня 2021 року ОСОБА_1 , начальника відділення Державної автомобільної інспекції з обслуговування м. Славути та Славутського району, як час проходження служби в органах внутрішніх справ України, розрахунок направити в державну установу "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Хмельницькій області".
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 вересня 2022 позов задоволено частково: 
-визнано протиправною відмову Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області щодо не зарахування часу вимушеного прогулу ОСОБА_1 за період з 16.01.2015 по 06.07.2021 роки до часу проходження служби в органах внутрішніх справ України, викладену в листі від 03.06.2022 року № 126-С/121/12/05-2022;
-зобов`язано Ліквідаційну комісію Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області зарахувати час вимушеного прогулу ОСОБА_1 за період з 16.01.2015 по 06.07.2021, як час проходження служби в органах внутрішніх справ України, та направити відповідний розрахунок до державної установи "Територіальне об`єднання МВС України по Хмельницькій області" .
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити,  в повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянт посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для розгляду справи, невідповідність висновків обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення правового спору.
За правилами п.3 ч.1 ст.311 КАС України, розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що рішенням окружного адміністративного суду м. Києва від 28 травня 2021 року по справі № 826/6799/15 визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства внутрішніх справ України від 16 січня 2015 року №48о/с «По особовому складу» в частині звільнення майора міліції ОСОБА_1 а з посади начальника відділення Державної автомобільної інспекції з обслуговування міста Славута та Славутського району; поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділення Державної автомобільної інспекції з обслуговування міста Славута та Славутського району Управління державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області з 16 січня 2015 року.
Додатковим судовим рішенням окружного адміністративного суду м. Києва від 15 червня 2021 року по справі № 826/6799/15 визнано протиправним та скасовано наказ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області від 31 січня 2015 року №22о/с по особовому складу, яким ОСОБА_1 встановлено вислугу років станом на 16 січня 2015 року.
На виконання рішення окружного адміністративного суду м. Києва від 28 травня 2021 року по справі № 826/6799/15 головою ліквідаційної комісії УМВС України в Хмельницькій області видано наказ № 3 о/с від 06.07.2021 року (зі змінами внесеними наказом № 4 о/с від 06.07.2021), яким позивача поновлено на посаді начальника відділення Державної автомобільної інспекції з обслуговування міста Славута та Славутського району Управління державної автомобільної інспекції УМВС України в Хмельницькій області з 16.01.2015 року.   
Головою ліквідаційної комісії УМВС України в Хмельницькій області видано наказ № 5 о/с від 07.07.2021 року, яким згідно Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, відповідно до пунктів 10 та 11 розділу ХI Закону України "Про Національну поліцію" майора міліції ОСОБА_1 начальника відділення Державної автомобільної інспекції з обслуговування міста Славута та Славутського району Управління державної автомобільної інспекції УМВС України в Хмельницькій області, з 07.07.2021 року звільнено у запас Збройних Сил України за п. 64 "г" (через скорочення штатів) з вислугою років станом на 06.11.2015 року 24 роки 00 місяців 24 дні.
03 травня 2022 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив врахувати вислугу років з урахуванням трудового стажу з 16 січня 2015 року по 07 липня 2021 року, підготувати та направити відповідні зміни до матеріалів пенсійної справи.
За результатами розгляду заяви,  ліквідаційна комісія УМВС України в Хмельницькій області листом від 03.06.2022 року № 126-С/121/12/05-2022  повідомила   ОСОБА_1 , що згідно роз`яснень, які зазначені в листі Департаменту персоналу МВС України від 16.09.2020 року № 31015/22-2020 "Про оголошення вислуги років працівникам міліції, поновленим на службі в органах внутрішніх справ за рішеннями судів, при звільненні їх зі служби", поновлений з 07.11.2015 року працівник міліції на неіснуючій посаді не проходив та не міг проходити службу як особа начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, а також не міг виконувати службові обов`язки за посадою, оскільки з 07.05.2015 року Закон України "Про міліцію" втратив чинність, ліквідовані територіальні органи МВС не забезпечували виконання визначених законом функцій, а посади у цих органах у встановленому порядку було ліквідовано.
Також в листі вказано, що вислуга років позивачу встановлена станом на 07.07.2021 року для призначення пенсії становить - 25 років 10 місяців 07 днів, у тому числі: час служби в календарному обчислені - 24 роки 00 місяців 24 дні, час служби в пільговому обчисленні (без врахування календарної вислуги) - 01 рік 09 місяців 13 днів. Зазначено, що розрахунок вислуги років на пенсію направлено в державну установу "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Хмельницькій області" за вих. № 126-С/121/12/05-2022 від 03.06.2022 року.
ОСОБА_1 , вважаючи  свої права в частині не зарахування часу вимушеного прогулу до часу проходження в органах внутрішніх справ України порушеними, звернувся  до суду з даним позовом.
Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для їх задоволення.
Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно абзаців 2,3 Пункту 15 розділу XI за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.
За змістом частини першої статті 3 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.
При цьому, як правильно зауважено судом першої інстанції, ліквідація юридичної особи публічного права має місце у випадку, якщо в розпорядчому акті органу державної влади або органу місцевого самоврядування наведено обґрунтування доцільності відмови держави від виконання завдань та функцій такої відмови. У разі ж покладення виконання завдань і функцій ліквідованого органу на інший орган, мова йде фактично про реорганізацію. Таким чином, встановлена законодавством можливість ліквідації державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) особи, що ліквідується, не виключає, а включає зобов`язання роботодавця (держави) по працевлаштуванню працівників ліквідованої установи.
Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 №730 "Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ", постановлено ліквідувати Управління МВС України в Хмельницькій області та утворити Головне управління Національної поліції в Хмельницькій області.
В той же час, в Законі України "Про Національну поліцію", постанові Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 № 730 чи інших нормативно-правових актах не зазначено про відмову держави від виконання завдань та функцій, які були покладені на органи внутрішніх справ (міліції), а відтак, в даному випадку фактично мала місце реорганізація зазначеного правоохоронного органу, оскільки відповідна функція держави ліквідована не була.
Ліквідація обласних управлінь Міністерства внутрішніх справ України з одночасним створенням аналогічних територіальних органів Національної поліції, використання органами Національної поліції в своїй діяльності нормативно-правових актів (наказів) Міністерства внутрішніх справ України свідчить про фактичну ліквідацію державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) особи, що ліквідується, та як наслідок, не виключає, а включає зобов`язання роботодавця (держави) по працевлаштуванню працівників ліквідованої установи.
Таким чином є безпідставними твердження відповідача щодо неможливості обрахування та зарахування до часу проходження служби в органах внутрішніх справ України ОСОБА_1 періоду після 07.11.2015.
Поряд з цим, статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі Закон № 2262-XII) визначено, що він визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.
Статтею 1 Закону № 2262-XII унормовано, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.
В статті 17 № 2262-XII зокрема зазначено, що служба в органах внутрішніх справ зараховується до вислуги років, які дають право на призначення пенсії відповідно до вказаного Закону.
Аналогічна норма передбачена пунктом 1.2 Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей, затвердженим Постановою КМ України № 393 від 17.02.1992 (далі Порядок № 393).
Закон № 2262-XII є чинним та підлягає застосуванню. Саме в цьому Законі визначено, які саме періоди служби зараховується особам для призначення пенсії за вислугу років. До таких періодів відноситься і служба в органах внутрішніх справ.
Отже, втрата чинності Законом України "Про міліцію" не є підставою для позбавлення особи на гарантії, які ним встановлювалися.
Оскільки позивач поновлений судом на роботі в органах МВС України з 16.01.2015, і як зазначає відповідач у відзиві, що період роботи в органах МВС може бути зарахований позивачу з 16.01.2015 по 06.11.2015, а час вимушеного прогулу з 07.11.2015 до моменту його поновлення 06.07.2021 не зараховано відповідачем протиправно, тому на думку суду, вказаний період роботи (з 07.11.2015 до 06.07.2021) повинен бути зарахований позивачу повністю до часу служби в органах МВС.
Крім цього, на даний час є діючими Ліквідаційні комісії УМВС у областях, які покликані вирішувати питання пов`язані з діяльністю органів внутрішніх справ, посадових осіб, які там перебувають на службі, пенсійних питань, тощо. В тому числі вони повинні вирішувати питання, пов`язані із обрахуванням вислуги років працівникам ОВС, які поновлені на посадах за рішенням судів, чого в даному випадку відповідачем зроблено не було, і відповідно, період служби в органах МВС України з 16.01.2015 по 06.07.2021, позивачу зараховано не було.
Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 затверджено Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей (далі – Порядок №393).
Пунктом 1 Порядку №393 відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ" і постанови Верховної Ради України про порядок введення в дію цього Закону Кабінетом Міністрів України постановлено:
Установити, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам, зазначеним у пункті “ж” статті 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховуються, серед іншого, служба в органах внутрішніх справ України, органах і підрозділах цивільного захисту на посадах начальницького і рядового складу, Службі судової охорони на посадах молодшого, середнього і вищого складу з дня призначення на відповідну посаду.
Тобто, за змістом Порядку №393 до вислуги років зараховуються, серед іншого, служба в органах внутрішніх справ України, органах і підрозділах цивільного захисту на посадах начальницького і рядового складу, Службі судової охорони на посадах молодшого, середнього і вищого складу з дня призначення на відповідну посаду.
Як вбачається з рішення окружного адміністративного суду м. Києва від 28 травня 2021 року по справі № 826/6799/15, ОСОБА_1 поновлено на посаді в зв`язку з незаконним звільненням. Отже, за цим рішенням суду підлягали відновленню право позивача на працю, інтереси щодо отримання середнього заробітку за час вимушеного прогулу та щодо сплати роботодавцем податків, обов`язкових платежів. Належним способом виконання рішення суду є видання відповідного наказу про поновлення особи на посаді з дати вказаної судом, перерахування коштів на рахунок позивача або виплата коштів готівкою, сплата податків, обов`язкових платежів на відповідні рахунки Державного бюджету України за призначенням. При цьому, оскільки особу судом поновлено з дня наступного за днем звільнення, облік трудового стажу роботи на відповідній посаді, обрахування вислуги років мають здійснюватись з дня поновлення особи на посаді (16.01.2015).
Лист ліквідаційної комісії УМВС України в Хмельницькій області від 03.06.2022 року № 126-С/121/12/05-2022 свідчить про те, що період з 16.01.2015 (початок строку перебігу вимушеного прогулу позивача) до 06.07.2021 (дата поновлення позивача на займаній посаді) не був зарахований до часу проходження служби позивача в органах внутрішніх справ.
Так, вимушений прогул - часовий відрізок, протягом якого людина позбавлена можливості працювати, внаслідок рішення керівника або уповноваженого ним органу.
В даному випадку період з 16.01.2015 по 06.07.2021 роки є вимушеним прогулом позивача внаслідок його незаконного звільнення, а відтак колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач протиправно не зарахував до часу проходження останнього службу в органах внутрішніх період з 16.01.2015 по 06.07.2021 роки.
Подальша зміна правового регулювання порядку проходження служби в органах поліції, яка визначена Законом України "Про Національну поліції", в межах спірних правовідносин не може позбавляти права позивача на зарахування періоду вимушеного прогулу до трудового стажу, оскільки такий прогул не залежав від його волевиявлення  та був безпосередньо спричинений незаконним рішенням щодо звільнення останнього зі служби.
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.  
Керуючись ст.ст. 242, 243, 250, 304, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 вересня 2022 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 	 	Граб Л.С.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Сторчак В. Ю.    Смілянець Е. С.