П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  120/4263/22 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Богоніс М.Б. 
Суддя-доповідач -  Ватаманюк Р.В.   

18 січня 2023 року 
м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Ватаманюка Р.В. 
суддів:  Капустинського М.М.  Сапальової Т.В. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 16 серпня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ
Позивач 18.08.2021 звернувся із позовом до Вінницького окружного адміністративного суду   в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення від 19.05.2022 № 025450007668 про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";
- зобов`язати відповідача призначити пенсію на пільгових умовах з 17.05.2022, зарахувавши до пільгового стажу роботи періоди роботи з 01.09.1993 по 23.06.1997; 02.10.1997 по 15.11.2007; з 27.11.2007 по 10.11.2008; з 17.11.2008 по 12.10.2009; з 22.10.2009 по 31.03.2010; з 10.05.2010 по 31.05.2013; з 01.06.2013 по 08.12.2015; з 10.12.2015 по 24.05.2016; з 03.08.2016 по 17.05.2022 та зарахувавши до страхового стажу роботи період навчання з 01.09.1993 по 23.06.1997 та періоди роботи з 04.06.1996 по 30.07.1996 та з 15.04.1997 по 04.05.1997.
ІІ. ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 16.08.2022 позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 19.05.2022 № 025450007668 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV та прийняти рішення з урахуванням висновків суду за результатами розгляду цієї справи, зарахувавши до пільгового стажу періоди роботи  з 02.10.1997 по 15.11.2007, з 22.10.2009 по 31.03.2010, з 10.05.2010 по 31.05.2013, з 01.06.2013 по 08.12.2015, з 10.12.2015 по 24.05.2016, з 03.08.2016 по 17.05.2022 та зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 04.06.1996 по 30.07.1996 та з 15.07.1997 по 04.05.1997.
В задоволенні позовних вимог щодо зарахування періодів  із 01.09.1993 по 23.06.1997, та з 27.11.2007 по 10.11.2008 та з 17.11.2008 по 12.10.2009 відмовлено.
Приймаючи оскаржуване рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що  перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією перевищує три місяці, що виключає підстави для зарахування періоду навчання з 01.09.1993 по 23.06.1997 до стажу який дає право на призначення пільгової пенсії.
Крім того, враховуючи, що у трудовій книжці позивача відсутній запис про безпосередню зайнятість повний робочий день на роботах згідно Списку у період з 27.11.2007 по 10.11.2008 та з 17.11.2008 по 12.10.2009, суд доходить висновку, що орган Пенсійного фонду дійшов правильного висновку про необхідність підтвердження цього стажу відповідними довідками які уточнюють характер роботи.
ІІІ. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 16.08.2022 в частині відмови в задоволенні позовних вимог та прийняти в цій частині нову постанову про задоволення позову.
В обґрунтування апеляційної скарги відповідач вказав, що після закінчення навчання позивач працевлаштувався за здобутою професією передбаченою Постановою № 202, а тому відповідно період навчання з 01.09.1993 по 23.05.1997 підлягає до зарахування як пільговий стаж роботи набутий за ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"" та ст. 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Крім того, суд першої інстанції не дослідив копію трудової книжки позивача із довідкою ОК-5, якими підтверджується безпосередня зайнятість позивача повний робочий день у періоди з 27.11.2007 по 10.11.2008 та з 17.11.2008 по 12.10.2009 на роботах згідно Списку, а тому наявні підстави для зарахування спірних періодів до пільгового стажу роботи, який дає право на призначення пенсії.
ІV. ВІДЗИВ НА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ
Відповідач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що в силу вимог ч. 4 ст. 304 КАС України  не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
V. РУХ СПРАВИ У СУДІ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29.09.2022 відкрито апеляційне провадження у справі та призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції прийняте у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, а в матеріалах справи достатньо доказів для прийняття законного і обґрунтованого рішення, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.
VІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
17.05.2022 позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії не залежно від віку на пільгових умовах згідно ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
При розгляді заяви позивача, Головним управлінням до загального страхового стажу зараховано періоди роботи позивача загальною тривалістю 21 рік 9 місяців 2 дні.
Однак рішенням від 19.05.2022 № 025450007668 позивачу відмовлено у призначенні пенсії, у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу.
Згідно рішення від 19.05.2022 № 025450007668 до пільгового стажу не зараховано жодного періоду роботи позивача, оскільки ним не подано довідок з метою підтвердження пільгового стажу.
Що ж до загального страхового стажу, то до нього не зараховано:
- періоди роботи з 04.06.1996 по 30.07.1996, оскільки це період роботи не відповідає даті заповнення трудової книжки;
- з 15.04.1997 по 04.05.1997, оскільки виправлена дата наказу на звільнення;
- період навчання в Селидівському гірничому технікумі, оскільки в дипломі не зазначено дату початку навчання.
Не погоджуючись із рішенням від 19.05.2022 № 025450007668, позивач звернувся до суду з цим позовом.
VІІ. ПОЗИЦІЯ СЬОМОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО АДМІНІСТРАТИВНОГО СУДУ
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
На підставі вказаної норми апеляційний суд не надає правової оцінки рішенню суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову, а переглядає рішення суду першої інстанції в тільки частині відмови в задоволені позову.
Перевіривши матеріали справи та заслухавши суддю – доповідача колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в оскаржуваній частині з огляду на таке.
Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Частина 3 статті 4 Закону № 1058-IV визначає, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.
Положенням ч.1 ст. 9 Закону № 1058-IV (в редакції на час звернення з заявою про переведення на пенсію по інвалідності) передбачено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Статтею 114 Закону №1058 врегульовано питання пенсій за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.
Відповідно до частини 3 статті 114 Закону № 1058-IV, працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.
За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.
За частиною 1 статті 14 Закону № 1788-XII, працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років. Такий же порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничо-рятувальних частин) на шахтах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або знаходяться в стадії ліквідації, але не більше 2 років.
Постановою Кабінету міністрів України від 31 березня 1994 року №202 затверджено Список робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років.
Комплексний аналіз норми дає підстави дійти висновку, що право на передбачену частиною 3 статті 114 Закону № 1788-XII пенсію незалежно від віку мають працівники, за умови безпосередньої зайнятості на роботах повний робочий день та не менше передбаченого стажу роботи - 25 років для працівників професії яких містяться у Списку затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 р. N 202 (далі - Список № 202), або мати стаж роботи провідної професії визначених статтею 14 Закону № 1788-XII, частиною 3 статті 114 Закону № 1058-IV - не менше 20 років.
Відповідно до ст. 62 Закону № 1788-XII та ч. 1 ст. 48 Кодексу Законів про працю України основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Пунктом 10 Порядку № 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 N 637 (далі Порядок № 637).
Згідно Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами (п.1 Порядку).
Відповідно до п.3 Порядку № 637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Пунктом 20 Порядку № 637 визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5)
У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Отже, зазначеним Порядком передбачено у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, підтвердження спеціального трудового стажу також уточнюючою довідкою.
Так, згідно копії трудової книжки позивача у період із 02.10.1997 по 15.11.2007 він працював на посаді "електрослюсар підземний 4-го розряду" із повним робочим днем в шахті; з 27.11.2007 по 10.11.2008 працював на посаді "заступник механіка підземного"; з 17.11.2008 по 12.10.2009 працював на посаді "заступника механіка дільниці підземної"; з 22.10.2009 по 31.03.2010 працював на посаді "механік дільниці підземної" із повним робочим днем в шахті; з 10.05.2010 по 31.05.2013 працював на посаді "електрослюсар 4-го розряду підземний" з повним робочим днем в шахті; з 01.06.2013 по 08.12.2015 працював на посаді "електрослюсаря 4-го розряду підземного" з повним робочим днем в шахті; з 10.12.2015 по 24.05.2016 зайняття  в навчальному пункті, робота на посаді "заступника механіка дільниці підземної" з повним робочим днем в шахті; з 03.08.2016 по 17.05.2022 (день звернення до відповідача) працює на посаді "електрослюсар 4-го розряду підземний" з повним робочим днем в шахті.
При цьому, згідно зазначених записів у трудовій книжці періоди роботи з 27.11.2007 по 10.11.2008 та з 17.11.2008 по 12.10.2009 не містять відомостей про роботу позивача повний робочий день. 
Отже, враховуючи, що у трудовій книжці позивача відсутній запис про безпосередню зайнятість повний робочий день на роботах згідно Списку у період з 27.11.2007 по 10.11.2008 та з 17.11.2008 по 12.10.2009, а тому орган Пенсійного фонду дійшов правильного висновку про необхідність підтвердження цього стажу відповідними довідками які уточнюють характер роботи.
Водночас, позивачем не надано доказів (зокрема уточнюючих довідок) на підтвердження того, що у період з 17.11.2008 по 12.10.2009 він працював на посаді "заступника механіка дільниці підземної" та з 22.10.2009 по 31.03.2010  на посаді "механік дільниці підземної" із повним робочим днем в шахті.
Таким чином, підставою для відмови у призначенні їй пенсії за віком на пільгових умовах стало ненадання Пенсійному органу уточнюючої довідки, а у трудовій книжці відсутні відомості про зайнятість позивача в шкідливих та важких умовах праці повний робочий день.
При цьому, згідно усталеної правової позиції Верховного Суду (зокрема у постанові від 20.01.2022 справа №591/7003/16-а від 27.07.2022 справа № 620/3754/18 від 12.09.2022 справа № 580/4885/20) основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Відповідно до пункту 18 Порядку № 637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали позивача по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу позивача.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку щодо відсутності  підстав для зарахування стажу роботи позивача за період з 27.11.2007 по 10.11.2008 та з 17.11.2008 по 12.10.2009, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, на підставі ч. 3 ст. 114 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV.
Стосовно не зарахування періоду навчання позивача з 01.09.1993 по 23.06.1997 в Селидівському гірничому технікумі до страхового та пільгового стажу колегія суддів зазначає таке.
Згідно статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) до стажу роботи зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Крім того, частиною  1 ст. 38 Закону України "Про професійно-технічну освіту" від 10.02.1998 № 103/98-ВР час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.
Відповідно до ст. 18 Закону України "Про професійно-технічну освіту" від 10.02.1998 № 103/98-ВР до закладів професійної (професійно-технічної) освіти належать, зокрема інші типи закладів освіти, що надають професійну (професійно-технічну) освіту або здійснюють професійне (професійно-технічне) навчання.
Таким чином, можливість зарахування часу навчання до трудового стажу, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, передбачена  щодо професійно-технічних навчальних закладів та якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.
Так, згідно копії трудової книжки позивача у період із 01.09.1993 по 23.06.1997 ОСОБА_1 навчався в Селидівському гірничому технікумі (а.с. 27).
Відповідно до диплому НОМЕР_1 за результатом навчання позивачу присвоєно кваліфікацію "молодший спеціаліст гірничого техніка - електромеханіка". Дата закінчення навчального закладу - 23.06.1997.
У трудовій книжці позивача міститься запис № 10 згідно якого його прийнято на роботу за здобутою професією "електрослюсарем підземним 4-го розряду з повним підземним робочим днем в шахті" 02.10.1997 (а.с. 27).
Отже, перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією перевищує три місяці, а тому підстави для зарахування періоду навчання з 01.09.1993 по 23.06.1997 до стажу який дає право на призначення пільгової пенсії відсутні.
VІІІ. ВИСНОВОК ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
За таких обставин, судова колегія апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції   в повній мірі  надав оцінку усім вказаним обставинам та зібраним по справі доказам, у зв`язку із чим, ухвалив законне та обґрунтоване рішення, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315,316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення   без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п. 6 ч. 6 ст. 12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п. 2 ч. 5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 16 серпня 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України. 

Головуючий	 	 	Ватаманюк Р.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Капустинський М.М.    Сапальова Т.В.