ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2023 року
м. Хмельницький

Справа № 686/26522/21
Провадження № 22-ц/4820/480/23
Хмельницький апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Костенка А.М. ( суддя-доповідач), Спірідонової Т.В., Талалай О.І.,
розглянув в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України цивільну справу № 686/26522/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 грудня 2022 року в складі судді Чевилюк З.А. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи СК «Еталон» про відшкодування шкоди.
Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд
в с т а н о в и в:
У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь майнову шкоду в розмірі 40 990 грн та моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. 
На підтримання заявлених позовних вимог позивач вказував, що 03 квітня 2020 року о 12 год. 53 хв. у м. Хмельницькому по вул. Проскурівського підпілля 207, ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом «Хюндай-Н1» д.н.з. НОМЕР_1 , не надав перевагу транспортному засобу «Хюндай Сантафе» д.н.з. НОМЕР_2 під його керуванням, внаслідок чого сталася ДТП, чим спричинено механічні ушкодження автомобілів.
Згідно постанови Хмельницького міськрайонного суду від 29 липня 2021 року ОСОБА_2 був визнаний винним у вчиненні ДТП.
Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахований в СК «Еталон», в квітні страховою компанією здійснено огляд автомобіля позивача та оформлено звіт про страхове відшкодування, а 21 вересня 2021 року сплачено страхове відшкодування у розмірі 92 850 грн. Однак вказана сума страхового відшкодування не покриває розмір завданих збитків, адже згідно Акту виконаних робіт ПП ОСОБА_3 , було здійснено ремонтно-відновлювальні роботи автомобіля «Хюндай Сантафе» д.н.з. НОМЕР_2 на суму 133840 грн, таким чином позивач звернувся до відповідача з вимогою сплатити різницю завданої матеріальної шкоди у розмірі 40 990 грн, однак в добровільному порядку ОСОБА_2 кошти сплачувати відмовляється.
Крім того, позивач посилався, що внаслідок спричиненої матеріальної шкоди відповідачем йому завдано моральну шкоду, оскільки він був вимушений принижуватись до прохань виплатити суму завданого збитку та отримав грубе та цинічне відношення відповідача до ситуації. Тому ОСОБА_1 , оцінює розмір спричиненої моральної шкоди - 10000 грн.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 грудня 2022 року позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 5 000 грн та 89 грн судового збору, в задоволенні позовних вимог про відшкодування матеріального збитку у розмірі 40 990 грн відмовлено.
ОСОБА_1 не погодився з таким рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, вказує на невірне застосування судом норм матеріального права. Апелянт вважає, що розмір заподіяного збитку був повністю доведений в ході розгляду справи, згідно Акту виконаних робіт ПП ОСОБА_3 , було здійснено ремонтно-відновлювальні роботи автомобіля «Хюндай Сантафе» д.н.з. НОМЕР_2 на суму 133840 грн, а розмір виплаченого страхового відшкодування становить - 92 850 грн, таким чином різниця не відшкодованих збитків - 40 990 грн і саме ці кошти мають бути стягненні з відповідача. Крім того, судом безпідставно зменшено розмір моральної шкоди, адже ним заявлено розмір моральної шкоди в сумі 10 000 грн і саме така сума є справедливою компенсацією за спричинені збитки. Посилання суду на страховий поліс № АО 0953669 від 19 грудня 2019 року і що розмір матеріального збитку мав бути відшкодований страховою компаніє в межах страхового ліміту 130 000 грн, не заслуговують на увагу, адже страхова компанія зазначала страхове відшкодування в розмірі 100 000 грн, однак цієї суми є недостатньо для відшкодування завданих збитків, що є підставою для стягнення різниці саме з винної особи.
Тому, з врахуванням доводів апеляційної скарги, ОСОБА_1 просив змінити рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Представник відповідача – адвокат Керницька І.Р. подала відзив на апеляційну скаргу, в якому посилається, що рішення є законним та обґрунтованим, адже саме страхова компанія має відшкодувати збитки у межах страхового ліміту, який згідно страхового полісу № АО 0953669 від 19 грудня 2019 року складає 130 000 грн і щодо неналежність та необґрунтованість цього документа позивач не заявляв жодних заперечень під час розгляду справи в суді першої інстанції. Згідно Акту виконаних робіт, представленого позивачем для обґрунтування реального збитку позивача та понесених витрат на відновлювальний ремонт, вбачається що вартість ремонту автомобіля склала 133 840 грн., але цей Акт виконаних робіт, поданий позивачем з позовною заявою не співпадає з актом виконаних робіт, який позивач додає з заявою про приєднання від 05 жовтня 2022 року, що ставить під сумнів його допустимість та достовірність. Акт виконаних робіт, що поданий з позовною заявою містить 57 позицій, а акт виконаних робіт поданий 05 жовтня 2022 року містить 62 позиції(позиції під номерами:12) лакування бамперу, 13) лакування капоту, 14)лакування правого крила, 17)ущільнювач лобового скла-є новими). Також, у новому акті різняться суми за виконані роботи по позиції четвертій підготовка до фарбування бампера відповідно 2200 грн. та 2300 грн., по п`ятій позиції підготовка до фарбування капоту відповідно 1580 грн. та 2800 грн. та інше. Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано визнав цей документ недопустимим доказом по справі та не прийняв його до уваги. Представник відповідача, вважає, що правильним є висновок суду щодо часткового відшкодування моральної шкоди і визначений судом розмір є цілком справедливим.
Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права.
Так судом встановлено, що 03 квітня 2020 року о 12 год. 53 хв. у м. Хмельницькому по вул. Проскурівського підпілля 207, ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Хюндай-Н1» д.н.з. НОМЕР_1 , не надав перевагу транспортному засобу «Хюндай Сантафе» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , який рухався у зустрічному напрямку, внаслідок чого допустив з ним зіткнення, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а власникам завдані матеріальні збитки.
Постановою Хмельницького міськрайонного суду від 29 липня 2021 року ОСОБА_2 був визнаний винним у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди.
Згідно договору страхування № АО-0953669 від 19 грудня 2019 року цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Хюндай-Н1» д.н.з. НОМЕР_1 була застрахована в СК «Еталон», відповідно до полісу №АО/0953669, строк його дії з 19 грудня 2019 року по 18 грудня 2020 року страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, 130 000 грн.. франшиза 0. 
Згідно протоколу технічного огляду в квітні 2020 року страховою компанією було здійснено огляд автомобіля ОСОБА_1 марки «Хюндай Сантафе» д.н.з. НОМЕР_2 та складено ремонтну калькуляцію № 17609, згідно якої вартість відновлювального ремонту даного автомобіля складає 198 848 грн 61 коп. Знос запчастин 62%, а тому з урахування зносу запчастин сума страхового відшкодування становить 92 848 грн 77 коп, яка і була виплачена позивачу страховою компанією.
Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 послався, що після ДТП були здійснені відновлювальні ремонті роботи щодо автомобіля «Хюндай Сантафе» д.н.з. НОМЕР_2 приватним підприємцем ОСОБА_3 , вартість цих робіт становить 133 840 грн, що підтверджується Актом виконаних робіт ПП ОСОБА_3 від 01.11.2021 року.
Дана сума була в повній мірі сплачена ОСОБА_3 позивачем відповідно до наданої суду квитанції від 01.11.2021 року.
Вказані обставини підтверджується матеріалами справи.
Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
       Ст. 1166 Цивільного кодексу України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. 
У відповідності до ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. 
Згідно ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Норами ст. ст. 1187, 1188 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. 
Тобто на підставі вказаних норм права відповідальність за шкоду несе безпосередньо боржник - особа, яка завдала шкоди. 
При цьому відповідно до відповідно до статті 1192 ЦК України така особа має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
У відповідності до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Згідно ч. 22.1 ст. 22  цього ж Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
За нормами ст. 29  цього ж Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
        Отже при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Якщо для відновлення попереднього стану речі, яка мала певну зношеність, зокрема автомобіля, було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. 
З урахуванням наведеного слід дійти висновку, що з винної особи підлягає стягненню різниця між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці.
       Така ж правова позиція викладена в постановах Верховного Суду по справі № 645/3746/16 від 07.02.2019 року, № 727/2937/18 від 10.06.21 року.
Відмовляючи в позові в частині вимог про відшкодування майнової шкоди суд першої інстанції прийшов до висновку, що вартість ремонтно-відновлювальних робіт на загальну суму 133 840 грн не доведена належними та допустимими доказами по справі.
Однак такий висновок суду не відповідає обставинам справи.
Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
       З матеріалів справи вбачається, що позивачем на підтвердження вартості ремонтно-відновлювальних робіт автомобіля на загальну суму 133 840 грн, було надано акт виконаних робіт від 01.11.2021 року, який підписаний замовником ОСОБА_1 та приватним підприємцем ОСОБА_3 і містить всі реквізити.
Посилання суду на ту обставину, що позивачем надано два акти і вони між собою відрізняються не є підставою для відмови в позові, оскільки перший акт, долучений до позову не підписаний позивачем, а отже не містить всіх необхідних реквізитів, в той же час акт наданий в ході розгляду справи містить всі необхідні реквізити та на думку колегії є належним та достатнім доказом вимог позивача.
Крім того, факт оплати та проведення ремонту автомобіля позивача в сумі 133 840 грн. приватним підприємцем ОСОБА_3 , підтверджується відповідною банківською квитанцією від 01.11.2021 року. 
Також колегія суддів звертає увагу, що за ремонтною калькуляцією № 17609, складеною страховою компанією вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача складає 198 848 грн 61 коп., тобто значно більше, ніж розмір витрат, які були здійсненні позивачем по факту ремонту.
Отже позивачем належними та допустимими доказами доведено факт понесення витрати, які позивач зробив для відновлення свого порушеного права, в розмірі 133 840 грн.
В свою чергу відповідачем жодним чином не було спростовано загальний розмір спричиненої шкоди в сумі 133 840 грн, клопотань про призначення судової автотоварознавчої експертизи суду не заявлялось, інших письмових доказів щодо розміру збитків подано не було.
Страховиком відшкодовано позивачу страхове відшкодування в сумі 92 850 грн., вказана сума визначена з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягають заміні.
Як зазначено вище, із винної особи підлягає стягненню різниця між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці.
Таким чином, встановивши, що вартість майнового збитку, завданого позивачу пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений розмір страхового відшкодування, колегія суддів вважає, що з ОСОБА_2 на користь позивача у відшкодування, завданої майнової шкоди, підлягає стягненню 40 990 грн. як різниця між страховим відшкодуванням та фактичним розміром понесених витрат, які позивач зробив для відновлення свого порушеного права (133 840 грн. - 92 850).
Вказаним доказам суд першої інстанції дав невірну оцінку, а тому рішення суду в частині вимог про відшкодування майнової шкоди підлягає скасуванню з підстав неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову в цій частині та стягнення з відповідача на користь позивача у відшкодування майнової шкоди 40990 грн.
В той же час колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, що судом безпідставно зменшено розмір спричиненої моральної шкоди.
       Як вбачається з матеріалів справи, з вини відповідача, належний позивачу автомобіль був пошкоджений та підлягав ремонту, отже зі всією очевидністю вбачається, що внаслідок пошкодження майна позивача останньому було завдано душевні страждання та переживання, пов`язані з необхідністю проведення ремонту автомобіля, неможливості його експлуатувати та користуватись ним, а тому суд першої інстанції з урахуванням вимог ст. ст. 23, 1167 Цивільного кодексу України з огляду на обставини справи, доведеності вини відповідача в пошкодженні майна, належного позивачу, характеру та обсягу фізичних та моральних страждань, яких зазнав позивач внаслідок пошкодження належного йому майна, їх тривалості, тяжкість вимушених змін у його життєвих обставинах, викликаних неможливістю користування транспортним засобом для особистих потреб через необхідність ремонту, суд першої інстанції, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості правомірно задовольнив позовні вимоги частково і визначив розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 5000 грн.
При цьому, колегія суддів констатує, що в апеляційній скарзі апелянт не навів жодних доводів щодо необґрунтованості розміру моральної шкоди, а тому відсутні підстави для перегляду рішення суду в цій частині щодо розміру відшкодування.
Відповідно до  ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 
Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 просив стягнути з ОСОБА_2 40 990 грн заподіяної матеріальної шкоди, оскільки за наслідками розгляду апеляційної скарги, позов в цій частині задоволено, що складає 90% від суми позову (45990х100:50990).
При подачі позову позивачем було сплачено судових збір в сумі 908 грн., а при подачі апеляційної скарги підлягало сплаті та сплачено 1362 грн., тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір, сплачений за подання позову та апеляційної скарги в розмірі 2043 грн (908+1362х100:90%).
       Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390  ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 грудня 2022 року в частині відмовити в задоволенні позовних вимог про відшкодування майнової шкоди в сумі 40 990 грн та судових витрат скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.
Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_3 ) 40 990 гривень завданої матеріальної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_3 ) 2043 гривень судового збору.
В решті рішення суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 15 лютого 2023 року.
Судді А.М. Костенко Т.В. Спірідонова О.І. Талалай