ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"31" січня 2023 р.           Справа№ 910/15931/19
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Михальської Ю.Б.
суддів:            Тищенко А.І. 
          Скрипки  І.М. 

секретар судового засідання: А.Р. Колосовська
за участю представників: згідно протоколу судового засідання від 31.01.2023,

розглянувши апеляційні скарги    Комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр-Ритейл»
на рішення   Господарського суду міста Києва від 28.06.2022 (повний текст складено 08.07.2022)
у справі           №910/15931/19 (суддя Шкурдова Л.М.)
за позовом    Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр-Ритейл»
до 1.  Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації);
2.    Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві;
3.   Комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)
про    відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю «Центр-Ритейл» (далі, позивач або ТОВ «Центр-Ритейл») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з бюджету міста Києва через Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві 9 344  700,00 грн майнової шкоди.
У процесі розгляду справи позивач змінив підстави позову, заявивши про солідарне стягнення з Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі, відповідач-1 або Департамент) через Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві (далі, відповідач-2 або ГУ ДКС України у м. Києві) та з Комунального підприємства «Київблагоустрій» (далі, відповідач-3 або КП «Київблагоустрій») майнової шкоди у розмірі 9 344  700,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачу внаслідок неправомірних дій відповідачів завдано збитків від знищення належного йому нерухомого майна - нежитлової будівлі загальною площею 218,1 кв.м.  по провулку Політехнічному, 2-Б у м. Києві.

Історія справи, короткий зміст оскаржуваного рішення місцевого господарського суду, мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.03.2021 у справі №910/15931/19 позов задоволено частково та присуджено до стягнення з КП «Київблагоустрій» на користь ТОВ «Центр-Ритейл» 696  000,00 грн майнової шкоди та 10  440,00 грн судового збору в дохід Державного бюджету України; у позові до КП «Київблагоустрій» в іншій частині відмовлено; у позові до Департаменту та ГУ ДКС України у м. Києві відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивоване недоведеністю заподіяння позивачеві шкоди спільними неподільними рішеннями та діями відповідачів. Однак, врахувавши на підставі поданих доказів, що знесення належної позивачеві будівлі загальною площею 218,1 кв.м.  по провулку Політехнічному, 2-Б у м. Києві здійснено безпосередньо КП «Київблагоустрій», суд на підставі частин 2-6  статті 376 Цивільного кодексу України присудив до стягнення на користь позивача з КП «Київблагоустрій» 696 000,00 грн майнової шкоди, яка є компенсацією понесених витрат на будівництво.
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 08.07.2021 у справі №910/15931/19 рішення Господарського суду міста Києва від 17.03.2021 у справі №910/15931/19 скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у позові.
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що у позивача, як особи, яка без належних правових підстав здійснила самочинне будівництво на свій страх та ризик в порушення встановлених для будівництва законодавчих норм, відсутні підстави для відшкодування шкоди, завданої неправомірними діями відповідачів, оскільки понесенню заявлених позивачем збитків передувала неправомірна поведінка самого позивача, що виключає можливість відшкодування таких збитків.
Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.10.2021 постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.07.2021 та рішення Господарського суду міста Києва від 17.03.2021 у справі №910/15931/19 скасовано, справу №910/15931/19 направлено на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.
Скасовуючи названі судові рішення, суд касаційної інстанції зазначив, що у даному випадку правомірність виникнення права власності на самочинне будівництво була підтверджена державою судовим рішенням у справі №5011-47/1684-2012 і саме на підставі такого судового рішення було проведено державну реєстрацію речового права. Однак, відповідні доводи позивача не були враховані судами попередніх інстанцій, як і посилання позивача у письмових поясненнях та в апеляційній скарзі на висновки, викладені у постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.01.2019 у справі №826/7687/17. У названій постанові апеляційний адміністративний суд наголосив на тому, що: рішенням Господарського суду від 23.03.2012 у справі №5011-47/1684-2012 було надано правову оцінку правомірності будівництва на земельній ділянці по пров. Політехнічному, 2Б у м. Києві та її відповідність вимогам  статті 376 Цивільного кодексу України; висновок суду першої інстанції (Окружного адміністративного суду міста Києва) про те, що спірна будівля є об`єктом самочинного будівництва суперечить рішенню Господарського суду міста Києва від 23.02.2012 №5011-47/1684-2012.    
Суд касаційної інстанції наголосив на тому, що судом не зроблено висновків із посиланням на наявні в матеріалах справи докази щодо статусу спірної будівлі (тимчасова чи капітальна споруда), тоді як від визначення статусу спірної будівлі залежить те, які саме норми матеріального права підлягають застосуванню до спірних правовідносин сторін та які висновки Верховного Суду мали врахувати суди, про що слушно зазначає позивач у касаційній скарзі.
Також, з`ясуванню, серед іншого, підлягало питання щодо існування причинно-наслідкового зв`язку між рішенням (дорученням) Департаменту про проведення демонтажу та втратою позивачем майна, оскільки згадане доручення є формою рішення розпорядчого характеру, що підлягало обов`язковому виконанню КП «Київблагоустрій», яке підпорядковане Департаменту, позаяк саме на виконання доручення, а не за власною ініціативою, КП «Київблагоустрій» здійснено демонтаж спірної будівлі, у зв`язку з чим позивач втратив це майно як об`єкт права власності.
За результатами нового розгляду справи рішенням Господарського суду міста Києва від 28.06.2022 у справі №910/15931/19  позов задоволено частково.
Присуджено до стягнення з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр-Ритейл» 348 000,00 грн майнової шкоди. 
Присуджено до стягнення з Комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр-Ритейл» 348 000,00 грн майнової шкоди. 
Присуджено до стягнення з Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) в дохід Державного бюджету України 5 220,00 грн судового збору. 
Присуджено до стягнення з Комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) в дохід Державного бюджету України 5 220,00 грн судового збору. 
У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр-Ритейл» до Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) в іншій частині відмовлено. 
У позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр-Ритейл» до Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві відмовлено.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд наголосив, що обставини, встановлені у судових рішеннях у справах №5011-47/1684-2012, №910/18559/19 та №826/11257/18, які набрали законної сили, не можуть ставитись під сумнів та бути спростовані у порядку, не передбаченому процесуальним законом, а інші рішення, в тому числі й у даній справі, не можуть їм суперечити.
За висновками суду, наявними в матеріалах справи доказами підтверджується причинно-наслідковий зв`язок між діями Департаменту і КП «Київблагоустрій» та наслідками у вигляді знесення (знищення) майна позивача.
Судом встановлено, що в даному випадку відповідач-1 та відповідач-3 своїми діями завдали позивачу майнову шкоду, однак, враховуючи, що протиправність дій Департаменту полягала у видачі доручення на демонтаж будівлі, а протиправність дій КП «Київблагоустрій» - у безпосередніх діях щодо її демонтажу, суд дійшов висновку про те, що не можна вважати, що шкода неподільна і завдана спільними діями, а тому завдана позивачу шкода підлягає відшкодуванню в рівних частинах.
Щодо розміру заподіяної позивачу шкоди суд встановив, що згідно з наявною у матеріалах справи копією договору будівельного підряду від 20.07.2009 №25/07, укладеного між Громадською організацією «Спілка підприємців «Жовтнева» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Екобуд», акта здачі-приймання виконаних робіт від 22.12.2009, витрати на будівництво спірної нежитлової будівлі по провулку Політехнічному, 2-Б у м. Києві склали 696  000,00 грн і саме їх розмір підлягає стягненню на користь позивача порівну із відповідачів -1 та -3.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг та узагальнення їх доводів

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції,   28.07.2022 Комунальне підприємство «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) звернулось з апеляційною скаргою до Північного апеляційного господарського суду, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 28.06.2022 у справі №910/15931/19 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр-Ритейл» до Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві та Комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) залишити без задоволення. 
Узагальнені доводи апеляційної скарги відповідача-3 зводяться до наступного:
- у серпні 2017 року було здійснено демонтаж саме тимчасової споруди - торгового ряду з тимчасових споруд ГО «Спілка підприємців «Жовтнева», які з 2004 року існували навпроти Ліцею №142 уздовж провулку Політехнічного (пров. Політехнічний, 2-4 у Солом`янському районі міста Києва) та відносно яких 18.03.2010 оформлено паспорт прив`язки тимчасової споруди №09-0942-06 (площею 285,00 кв.м.) та паспорт прив`язки тимчасової споруди №09-0942/1-06 (площею 55,00 кв.м.);
- фактичне «будівництво» об`єкта нерухомого майна (нежитлової будівлі площею 218,1 кв.м. уздовж провулку Політехнічного, 2-Б), а саме торгового ряду з 14-ти тимчасових споруд не здійснювалось у період з 20.07.2009 по 22.12.2009, оскільки на даному місці з 2004 року існувало 14 металевих кіосків, дозвільні документи на які (паспорт прив`язки тимчасової споруди) було оформлено в березні 2010 року. Наявні у позивача документи, пов`язані з «будівництвом» нерухомого майна, у розумінні закону не є допустимими та достовірними доказами;
- зі Звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій  та інженерних мереж об`єкта нерухомого майна та Технічного паспорту станом на 18.02.2013, виготовленого на замовлення ГО «Спілка підприємців «Жовтнева», вбачається, що станом на 27.11.2011 та 18.02.2013 торговий ряд з 14 тимчасових споруд уздовж провулку Політехнічного виготовлено з полегшених конструкцій без улаштування заглибленого фундаменту, натомість характеристики тимчасової споруди, зазначені в технічному паспорті, складеному на 15.08.2016, не є достовірними та спростовуються матеріалами справи, зокрема, відсутністю містобудівних умов та обмежень, дозвільних документів щодо об`єкта будівництва по провулку Політехнічному, 2-Б у Солом`янському районі міста Києва», листами Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу КМР (КМДА) від 10.11.2020 №073-8914, 13.11.2020 №055-12498, листом Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві від 05.12.2012 №7/26-20/0512/09, листом позивача від 09.11.2020 за підписом представника Олександра Фрідмана, фотознімками та відеоматеріалами, зробленими під час демонтажу споруди (04.12.2016), висновком за результатами проведення КНДІСЕ будівельно-технічного дослідження від 25.10.2017 №17387/17-42;
- існування торгового ряду з 14-ти тимчасових споруд уздовж провулку Політехнічного встановлено судовими рішеннями, прийнятими у шести судових провадженням за період з травня 2011 року по листопад 2011 року, а саме: постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.05.2011 у справі №2а-2221/11/2670, ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.02.2013 у справі №910/3433/13, рішенням Господарського суду міста Києва від 12.06.2013 у справі №910/7248/13, рішенням Господарського суду міста Києва від 31.05.2017 у справі №910/5319/17, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.09.2019 та постановою Верховного Суду від 22.10.2021 у справі №826/11256/18, постановою Верховного Суду від 16.11.2021 у справі №910/11488/20;
- ТОВ «Центр-Ритейл» та ГО «Спілка підприємців «Жовтнева» намагаються двічі притягнути відповідача-1 та відповідача-3 до відповідальності за одне порушення, а саме за демонтаж у серпні 2017 року торгового ряду з 14 тимчасових споруд, шляхом стягнення збитків у даній справі та шляхом відновлення становища у справі №910/11488/20;
- судом першої інстанції не надано оцінку відсутності у позивача та ГО «Спілка підприємців «Жовтнева» права власності/користування земельною ділянкою, в т.ч. за адресою провулок Політехнічний, 2-б у Солом`янському районі міста Києва, що також встановлено судовими рішеннями у справі №910/16681/20;
- відсутні правові підстави для застосування статті 1166 Цивільного кодексу України відносно КП «Київблагоустрій» та необхідність застосування статті 1173 Цивільного кодексу України у спірних правовідносинах, оскільки рішення щодо демонтажу споруди приймалося Департаментом, а безпосередні дії щодо демонтажу вчинялись ТОВ «Вістекс-Компані»;
- стягнення з відповідача-3 грошових коштів не відповідає положенням діючого законодавства України, зокрема, статті 25 Бюджетного кодексу України, якою передбачено, що стягнення грошових коштів повинно здійснюватись шляхом безспірного списання коштів з місцевого бюджету.
                    29.07.2022, не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернувся також Департамент міського благоустрою виконавчого органу Київського міської ради (Київської державної адміністрації), в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 28.06.2022 у справі №910/15931/19 скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр-Ритейл» повністю.
          Узагальнені доводи апеляційної скарги Департаменту зводяться до наступного:
- демонтаж споруди позивача було проведено у зв`язку з порушенням ним Правил благоустрою міста Києва та невиконанням вимог приписів щодо їх усунення;
- суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення, врахував обставини, встановлені у рішенні Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.03.2019 у справі №826/11257/18, залишеному без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.06.2019. Однак, постановою Верховного Суду від 21.07.2022 постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.06.2019 у справі №826/11257/18 скасовано та справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Тобто, наразі не доведена наявність протиправної поведінки відповідачів у вигляді незаконних рішень, дій чи бездіяльності, які призвели до демонтажу тимчасових споруд, відповідно, відсутній причинно-наслідковий зв`язок між такими діями відповідачів та заподіянням шкоди;
- за адресою провулок Політехнічний, 2-Б містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки не надавалися ні ТОВ «Центр-Ритейл», ні ГО «Спілка підприємців «Жовтнева». Водночас, у матеріалах справи наявні два технічні паспорти на спірну споруду (від 18.02.2013 та від 15.08.2016) з кардинально різними характеристиками. У паспорті від 18.02.2013 вказано - полегшені конструкції без улаштування заглибленого фундаменту: фундамент - цегляна смужка, стіни - металопрофіль, перекриття - металевий каркас, підлога - дерев`яна лінолеум, а у паспорті від 15.08.2016 - фундамент - бетон, стіни -  цегла + скління, покрівля - металопрофіль, перекриття - метал, підлога - бетон. Однак, у період з 18.02.2013 по 15.08.2016 позивачем не здійснювались будь-які дії, пов`язані з реконструкцією приміщення, дозвільні документи на реконструкцію в матеріалах справи відсутні, проектно-кошторисна документація на спірну будівлю не розроблялася, відтак відсутні підстави для висновку про те, що спірна споруда була капітальною будівлею, а не тимчасовою;
- земельна ділянка, на якій була розташована спірна споруда, була самовільно зайнята, оскільки документи, що посвідчують право власності/користування земельною ділянкою, за позивачем чи ГО «Спілка підприємців «Жовтнева» не реєструвались. Крім того, 28.11.2017 на пленарному засіданні КМР було прийнято рішення «Про надання статусу скверу земельній ділянці, розташованій на пров. Політехнічному, 2-б у Солом`янському районі м. Києва», яке наразі є чинним;
- надані позивачем висновки експертиз щодо вартості демонтованої споруди не можуть братись до уваги, оскільки дослідження експертами проводились шляхом використання порівняльного методу з іншими капітальними, а не тимчасовими спорудами.
Також, не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, 01.08.2022 Товариство з обмеженою відповідальністю «Центр-Ритейл» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 28.06.2022 у справі №910/15931/19 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.
Узагальнені доводи апеляційної скарги позивача зводяться до наступного:
- новий технічний паспорт на нежилу споруду від 15.08.2016 замість технічного паспорту від 18.02.2013 був виготовлений у зв`язку зі здійсненням власником будівлі ТОВ «Центр-Ритейл» перебудови та поліпшенням свого майна, що є безумовним правом власника (стаття 319 Цивільного кодексу України). При цьому, позивач пояснив, що було знято стіни з металопрофілю, встановлені у 2009 році, встановлено залізобетонні блоки під фундамент, на фундамент замість стін з металопрофілю, встановлено цегляну кладку з червоної цегли, підлогу зроблено з бетону, покриття даху метало профіль та встановлено пластикові склопакети як вікна;
- суд не взяв до уваги Звіт про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об`єкта нежилої будівлі (м. Київ, провулок Політехнічний, 2-б) від 04.07.2016, який повністю узгоджується з відомостями, викладеними у технічному паспорті від 15.08.2016. Наявність фундаменту у знесеної споруди підтверджується також фотографіями, датованими 20.10.2014;
- суд безпідставно послався на висновок будівельно-технічного дослідження КНДІСЕ від 25.10.2017 №17387/17-42, оскільки дослідження об`єкта, розташованого за адресою: пров. Політехнічному, 2-б у Солом`янському районі м. Києва, проводилося 25.09.2017, тоді як споруда була знесена 22.08.2017;
- розмір завданої шкоди підтверджується наявними у матеріалах справи та наданими позивачем висновками експертів від 30.07.2019 №32/19, від 09.01.2020 №52/19, а також висновком за результатами проведення у справі судової оціночно-будівельної експертизи, призначеної згідно ухвали від 18.09.2020, а заперечення відповідача-3 щодо названих висновків  не ґрунтуються на належних доказах;
- судом при прийнятті рішення не були застосовані норми статей 1192 Цивільного кодексу України та 225 Господарського кодексу України і присуджено до стягнення суму збитків, яка не відповідає реальній вартості втраченого майна на момент розгляду справи; 
- судом було порушено норми процесуального права, оскільки в порушення вимог частини 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України розглянуто справу не в межах позовних вимог (стягнення завданої шкоди на підставі статей 1166, 1173 Цивільного кодексу України), а розглянуто питання введення в експлуатацію нерухомого майна та чи є знесена споруда нерухомим майном чи тимчасовою спорудою, чи був фундамент у знесеної будівлі, чи була цегляна смужка;
- суд першої інстанції порушив вимоги частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України, вдавшись до перегляду та експертної оцінки рішень судів у справах №5011-47/1684-2012, №910/18559/16, №826/7687/17, №826/11257/18, які набрали законної сили.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

17.10.2022 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду від відповідача-3 надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому відповідач-3 просив апеляційну скаргу ТОВ «Центр-Ритейл» залишити без задоволення, водночас, рішення Господарського суду міста Києва від 28.06.2022 у справі №910/15931/19 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити повністю.
У відзиві відповідач-3 наголосив на тому, що твердження позивача про знесення об`єкта нерухомого майна, а саме торгівельного павільйону загальною площею 218,1 кв.м. по провулку Політехнічному, 2-Б у м. Києві не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки було знесено саме тимчасову споруду; рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.03.2019 у справі №826/11257/18 не набрало законної сили, оскільки в провадженні перебувають апеляційній скарги Департаменту та КП «Київблагоустрій» на вказане судове рішення (роздруківка ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.08.2022 у справі №826/11257/18 додана до відзиву); твердження про начебто перебудову нежитлової будівлі не підтверджено позивачем належними та допустимими доказами (відсутня проектно-дозвільна документація); висновки експертів від 09.01.2020, 18.09.2020 є недостовірними доказами вартості майна, оскільки при їх складенні експертами не були враховані обставини відсутності у позивача права власності/користування земельною ділянкою, проектно-дозвільної документації щодо будівництва даного об`єкта, характеристики об`єкта (складається із полегшених конструкцій та без улаштування заглибленого фундаменту), відсутності на об`єкті водопроводу, каналізації, газопроводу, опалення, станом на дату проведення оцінки (22.08.2017); контролюючим органом було скасовано дозвільний документ, який визначав правову природу споруди.
20.10.2022 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду від відповідача-2 надійшов відзив на апеляційні скарги, у якому відповідач-2 просив апеляційні скарги відповідачів -1, -3 задовольнити, у задоволенні апеляційної скарги ТОВ «Центр-Ритейл» відмовити, рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.
У відзиві відповідач-2 наголосив на тому, що здійснене позивачем будівництво було самочинним.
Також відповідач-2 вказав, що Департамент є органом місцевого самоврядування та фінансується з місцевого бюджету (бюджету міста Києва), а тому в разі задоволення позовних вимог про відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями та діями органу місцевого самоврядування, стягнення шкоди повинно здійснюватись з бюджету міста Києва, а не з Державного бюджету України.
20.12.2022 представник позивача у судовому засіданні надала суду пояснення до апеляційної скарги, у яких зазначила, що у рішенні Окружного адміністративного суду від 12.03.2019 у справі №826/11257/18 встановлено, що відповідачами не доведено обставин того, що демонтована споруда була виготовлена з полегшених конструкцій без улаштування фундаменту; право власності позивача та конструктивний опис належного позивачу нежилого приміщення підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 15.07.2013, витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, технічними паспортом від 15.08.2016, технічною документацією із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (розділ 8 висновки про стан основних будівельних конструкцій та інженерних мереж за результатами обстеження), звітом про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об`єкта нежилої будівлі, рішенням Господарського суду міста Києва у справі №5011-47/1684/2012 від 23.02.2012; правомірність користування позивачем земельною ділянкою встановлено рішенням Господарського суду міста Києва у справі №5011-47/1684/2012 від 23.02.2012, постановою Північного апеляційного господарського суду від 22.07.2017 у справі №910/18559/16; незаконність знесення нежилої будівлі встановлено рішенням Окружного адміністративного суду від 12.03.2019 у справі №826/11257/18, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду у справі №826/11257/18; розмір завданої шкоди підтверджується наявними у матеріалах справи та наданими позивачем висновками експертів від 30.07.2019 №32/19, від 09.01.2020 №52/19, а також висновком за результатами проведення у справі судової оціночно-будівельної експертизи, призначеної згідно ухвали від 18.09.2020.
Представник відповідача-1 письмового відзиву на апеляційні скарги суду не надав, що у відповідності до частини 3 статті 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційних скарг 

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.07.2022 та протоколів передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 29.07.2022 та 01.08.2022, апеляційні скарги передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Корсак В.А., судді: Євсіков О.О., Владимиренко С.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.08.2022 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/15931/19, відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою  1  розділу  IV Господарського процесуального кодексу України, до надходження матеріалів справи №910/15931/19.
           08.08.2022 від відповідача-3 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду надійшло клопотання про долучення доказів, а саме копії постанови Верховного Суду від 21.07.2022 у справі №826/11257/18.
08.08.2022 від Департаменту через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи копії платіжного доручення №183 від 28.07.2020 на підтвердження сплати судового збору за подання апеляційної скарги.
                    Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.09.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційними скаргами Комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр-Ритейл» на рішення Господарського суду міста Києва від 28.06.2022 у справі №910/15931/19, об`єднано розгляд апеляційних скарг Комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр-Ритейл» в одне апеляційне провадження; призначено справу до розгляду на 24.10.2022.
                    Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.10.2022 заяву про самовідвід колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: Корсак В.А. (суддя-доповідач), судді: Попікова О.В., Євсіков О.О. від розгляду справи №910/15931/19 задоволено. Справу №910/15931/19 передано на повторний автоматизований розподіл для визначення складу суду відповідно до  статті 32 Господарського процесуального кодексу України.
Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 31.10.2022 №09.1-07/447/22 призначено повторний автоматизований розподілі судової справи.
                    Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.10.2022 та протоколів передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 31.10.2022 апеляційні скарги Комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр-Ритейл» на рішення Господарського суду міста Києва від 28.06.2022 у справі №910/15931/19 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Михальська Ю.Б., судді: Тищенко А.І., Скрипка І.М.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.11.2022 прийнято апеляційні скарги Комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр-Ритейл» на рішення Господарського суду міста Києва від 28.06.2022 у справі №910/15931/19 до провадження у складі колегії суддів Північного апеляційного господарського суду: головуючий суддя  Михальська Ю.Б., судді: Тищенко А.І., Скрипка І.М., розгляд справи №910/15931/19 призначено на  29.11.2022.
У судове засідання, призначене на 29.11.2022, з`явилися представники ТОВ «Центр-Ритейл», Департаменту та КП «Київблагоустрій».
Представник Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.
29.11.2022 у судовому засіданні Північний апеляційний господарський суд перейшов до розгляду справи по суті, заслухавши пояснення представників сторін.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.11.2022 розгляд апеляційних скарг відкладено на  20.12.2022.
У судове засідання, призначене на 20.12.2022, з`явилися представники ТОВ «Центр-Ритейл», Департаменту та КП «Київблагоустрій».
Представник Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.
20.12.2022 у судовому засіданні Північний апеляційний господарський суд перейшов до стадії дослідження доказів.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.12.2022 у  справі  №910/15931/19  оголошено перерву до  31.01.2023.
02.01.2023 від відповідача-3 до Північного апеляційного господарського суду електронною поштою надійшло клопотання про долучення доказу - роздруківки ухвали Верховного Суду від 26.12.2022 у справі №826/11257/18. Також у поданому клопотанні відповідач-3 навів перелік доказів, яким просить суд надати оцінку під час вирішення спору.
У судовому засіданні 31.01.2023 представниця позивача надала суду для долучення до матеріалів справи копії постанови Верховного Суду від 18.01.2023 та ухвал Верховного Суду від 16.01.2023 та від 19.01.2023 у справі №826/11257/18.
У судовому засіданні 31.01.2023 судом було оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Явка представників учасників справи

У судове засідання 31.01.2023 з`явилися представники позивача та  відповідачів.
Представники позивача у судовому засіданні підтримували доводи апеляційної скарги ТОВ «Центр-Ритейл», просили її задовольнити, проти задоволення апеляційних скарг відповідачів -1, -3 заперечували, просили рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.
Представники відповідачів -1, -2, -3 у судовому засіданні підтримували доводи апеляційних скарг відповідачів -1, -3, проти задоволення апеляційної скарги ТОВ «Центр-Ритейл» заперечували, просили оскаржене рішення суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Обставини справи, встановлені судом першої та апеляційної інстанцій у даній справі 

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.02.2012 у справі №5011-47/1684-2012 за позовом Громадської організації «Спілка підприємців «Жовтнева» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Євробудстандарт» та  Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві визнано за  Громадською  організацією «Спілка підприємців «Жовтнева» право  власності  на  нежитлову  будівлю по  пров. Політехнічний,  2Б  у  Солом`янському районі  м.  Києва загальною площею 218,1 кв.м., зобов`язано Інспекцію державного архітектурно - будівельного контролю м. Києва зареєструвати Громадській організації «Спілка підприємців «Жовтнева» декларацію про готовність об`єкта до експлуатації на об`єкт: нежитлова будівля, що знаходиться за адресою: пров. Політехнічний,  2Б у Солом`янському районі м. Києва загальною площею 218,1 кв.м.
Згідно Звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об`єкта «Нежитлова будівля літ. «А» ГО «Спілка підприємців «Жовтнева», що знаходяться за адресою: м. Київ,  Солом`янський район, провулок Політехнічний, 2Б», затвердженого ТОВ «Столичне бюро незалежних будівельних експертиз та технічного нагляду» (ліцензія АВ №555462) (том 4, а.с. 184-187), за результатами проведеного технічного обстеження названого об`єкта, замовником якого є ГО «Спілка підприємців «Жовтнева», встановлено їх відповідність вимогам надійності і безпечної експлуатації, їх безпечна експлуатація можлива.
Згідно журналу внутрішніх обмірів та розрахунків площ будинку  нежитлових будівель літ «А» по провулку Політехнічному, 2Б у Солом`янському районі міста Києва (том 4, а.с.188-189), який є додатком до Звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об`єкта, загальна площа об`єкту: нежитлових будівель літ «А» провулку Політехнічному, 2Б у Солом`янському районі міста Києва складає загалом 218,1 кв.м.
Згідно з технічним паспортом на громадський будинок нежитлової будівлі по провулку Політехнічному, 2-Б від 18.02.2013 (том 4, а.с. 44-48) фундамент будівлі - цегляна смужка, стіни - металопрофіль, покрівля - ас/фан, перекриття - металевий каркас, підлога - дерев`яна лінолеум, електрика - так, водопровід, каналізація, газопровід, опалення - відсутні. Рік побудови - 2009.
07.07.2012 Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві зареєстровано декларацію про готовність об`єкта до експлуатації «Будівництво нежитлової будівлі по пров. Політехнічному, 2Б у Солом`янському районі м. Києва» за №КВ14312112148 (том 4, а.с. 172-174).
Згідно протоколу №1 від 26.03.2013 установчих зборів засновників ТОВ «Центр-Ритейл» вирішено сформувати частку ГО «СП Жовтнева» в статутному капіталі ТОВ «Центр-Ритейл» за рахунок внесення до статутного капіталу майна - нежитлової будівлі, що знаходиться за адресою: м. Київ, провулок Політехнічний, 2-Б, площею 218,1 кв.м., що належить ГО «СП Жовтнева» на праві власності. 
Державним реєстратором Реєстраційної служби Головного управління юстиції у Києві 15.07.2013 видано Свідоцтво про право власності №6223601 на нерухоме майно за адресою: місто Київ, провулок Політехнічний, 2-Б ТОВ «Центр-Ритейл».
На підставі вказаного свідоцтва 15.07.2013 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис 1656642 про реєстрацію за ТОВ «Центр-Ритейл»  права власності на нежитлову будівлю, що знаходиться за адресою: пров. Політехнічний,  2Б у Солом`янському районі м. Києва загальною площею 218,1 кв.м. 
Згідно Звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об`єкта «Нежитлова будівля за адресою: м. Київ, провулок Політехнічний», виконаного експертом Сокологорським І.Г. на замовлення ТОВ «Центр-Ритейл» та затвердженого 04.07.2016 ФОП Турчиним В.М. (том 1, а.с. 77-105), опис основних елементів будівлі має наступний вигляд:
1.Основи і фундаменти - дані про склад ґрунтів відсутні. Фундаменти повздовжні залізобетонні та цегляні;
2. Зовнішні стіни - цегляні з контрфорсами;
3. Перегородки - перегородки виконані по металевому каркасу із двостороннього гіпсокартону зі звукоізоляцією;
4. Покриття, покрівля - металопрофіль;
5. Підлога - бетонна підготовка, цементна стяжка, керамічна плитка, лінолеум;
6. Заповнення віконних та дверних перерізів - заповнення віконних перерізів металопластикове, вхідні двері металопластикові. Зовні вікна захищені ролетами;
7. Водопостачання - відсутнє;
8. Електропостачання - внутрішнє електропостачання від міської мережі через лічильник обліку;
9. Каналізація - відсутня.
Згідно з технічним паспортом від 15.08.2016 (том 1, а.с. 21-27) на громадський будинок нежитлову будівлю за адресою: м. Київ, провулок Політехнічний, буд. 2-Б площею 218,1 кв.м., виготовленим ФОП Левко Т.Г., рік побудови будівлі - 2009, фундамент будівлі - бетон, стіни -  цегла + скління, покрівля - металопрофіль, перекриття - метал, підлога - бетон, електрика - так, водопровід, каналізація, газопровід, опалення, ліфт, сміттєпровід  - відсутні.
Господарськими судами розглядалася справа №910/18559/16 за позовом Київської міської ради до ТОВ «Центр-Ритейл» про зобов`язання останнього звільнити самовільно зайняту земельну ділянку та повернути її позивачеві, привівши у придатний для використання стан шляхом звільнення її від будівель та споруд у місячний термін з дня набрання рішенням законної сили. Позовні вимоги у справі №910/18559/16 були обґрунтовані тим, що відповідач без достатніх правових підстав займає земельну ділянку площею 0,0775 га, розташовану за адресою: м. Київ, пров. Політехнічний, 2-Б.
Постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.02.2017, яка залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 10.05.2017 у справі №910/18559/16, у задоволенні позовних вимог Київської міської ради було відмовлено.
У названих судових рішеннях встановлено наступні обставини:
- ТОВ «Центр-Ритейл» є власником нежитлової будівлі, що знаходиться за адресою: пров. Політехнічний, 2Б у Солом`янському районі м. Києва, площею 218,1 кв.м;
- технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж спірної земельної ділянки в натурі (на місцевості) була подана відповідачем до Департаменту земельних ресурсів Київської міської ради 25.09.2013, а проект землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки складений у 2014 році. Проте, доказів затвердження вказаного проекту землеустрою, укладення договору оренди земельної ділянки та державної реєстрації його прав відповідач суду не надав. Відповідач також не надав суду доказів оскарження бездіяльності позивача;
- після набуття у власність нежитлової будівлі відповідач звернувся до Київської міської ради із клопотання, яке зареєстроване за №08/20402 від 13.12.2013, про надання дозволу на розроблення проектної документації щодо надання в оренду земельної ділянки площею 0,08 га за адресою пров. Політехнічний, 2Б у Солом`янському районі м. Києва. Результати розгляду вказаного клопотання Київською міською радою в матеріалах справи - відсутні;
- 07.02.2014 відповідач повідомленням №1/02-2014-ЦР повідомив позивача про те, що ним замовлено розроблення документації із землеустрою без надання дозволу Київської міської ради у зв`язку зі спливом строків, передбачених для отримання відповідного рішення щодо надання такого дозволу чи щодо мотивованої відмови про його надання.
- ТОВ «Центр-Ритейл», як новий власник нежитлової будівлі по пров. Політехнічний, 2Б у Солом`янському районі м. Києва, набув право користування земельною ділянкою, на якій така споруда розміщена та в діях відповідача відсутнє самовільне зайняття спірної земельної ділянки, оскільки виходячи із приписів  статті 377 Цивільного кодексу України  та  статті 120 Земельного кодексу України  Товариство з обмеженою відповідальністю «Центр-Ритейл», ставши власником будівлі, правомірно ініціювало одержання спірної земельної ділянки у користування.
10.08.2017 Комунальним підприємством «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) винесено приписи про усунення порушень Правил благоустрою міста Києва, з вимогою, зокрема, до ТОВ «Центр-Ритейл» про надання дозвільної документації.
15.08.2017 Департаментом міського благоустрою та збереження природного середовища Київської міської державної адміністрації було видано Комунальному підприємству «Київблагоустрій» доручення №064-8522 щодо вжиття заходів шляхом демонтажу самовільно встановлених елементів благоустрою, зокрема, за адресою: м. Київ, пров. Політехнічний, 2-Б.
22.08.2017 КП «Київблагоустрій» на підставі вказаного доручення було здійснено демонтаж об`єктів нерухомого майна (гаража) за адресою: м. Київ, пров. Політехнічний, 2-Б.
Вважаючи рішення, оформлене дорученням в частині, що стосується демонтажу нежитлової будівлі протиправним, ТОВ «Центр-Ритейл» звернувся з адміністративним позовом до суду (справа №826/11257/18) про визнання протиправним і скасування рішення Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), оформленого дорученням від 15.08.2017 №064-8522, в частині, що стосується демонтажу нежитлової будівлі, що розташована за адресою: м. Київ, пров. Політехнічний, 2-Б (торгівельного ряду з ролетів або кіосків по пров. Політехнічному, 2-А) та визнання незаконними дій відповідачів щодо демонтажу нежитлової будівлі площею 218,1 кв.м., що розташована за адресою: м. Київ, пров. Політехнічний, 2-Б.
За результатами вирішення названого адміністративного спору рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.03.2019, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.11.2022 у справі №826/11257/18, визнано протиправним та скасовано рішення Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), оформлене дорученням від 15.08.2017 №064-8522, в частині, що стосується демонтажу нежитлової будівлі, що розташована за адресою: м. Київ, пров. Політехнічний, 2-Б (торгівельного ряду з ролетів або кіосків по пров. Політехнічному, 2-А).
Визнано протиправними дії Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)  щодо демонтажу нежитлової будівлі площею 218,1 кв.м., що розташована за адресою: м. Київ, пров. Політехнічний, 2-Б..
Ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 31.01.2023 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.03.2019 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.11.2022 у справі №826/11257/18.
Звертаючись до суду із позовом у даній справі, ТОВ «Центр-Ритейл» посилається на те, що спільними неподільними рішеннями та діями відповідачів -1, -3 йому заподіяна шкода у вигляді збитків від знищення належного йому нерухомого майна - нежитлової будівлі загальною площею 218,1 кв.м.  по провулку Політехнічному, 2-Б у м. Києві.
Розмір шкоди позивач оцінює у сумі 9  344  700,00 грн, на підтвердження чого ним до суду першої інстанції були надані висновок судового експерта Свериди О.М. за результатами проведення будівельно-технічного та оціночно-будівельного дослідження від 31.07.2019 №32/19 (том 1, а.с. 185-206), висновок судового експерта Свериди О.М. за результатами проведення судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи від 09.01.2020 №52/19 (том 2, а.с. 30-62).
Також під час розгляду справи в суді першої інстанції ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.02.2020 у справі було призначено судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (далі, КНДІСЕ).
За результатами проведення вказаної експертизи експертами КНДІСЕ надано висновок №8673/20-42/8674/20-43 від 18.09.2020 (том 3, а.с. 26-41), згідно якого ринкова (дійсна вартість) нежилої будівлі загальною площею 218,1 кв.м. по провулку Політехнічному, 2-Б у м. Києві станом на дату оцінки 22.08.2017 (час її знесення) складала 9  329  849,00 грн.
Також у матеріалах справи міститься висновок КНДІСЕ за результатами проведення будівельно-технічного дослідження від 25.10.2017 №17387/17-42 (том 3, а.с. 158-164), наданий до суду КП «Київблагоустрій», згідно якого, зокрема, за адресою по провулку Політехнічному, 2-4 у м. Києві об`єктів, які належать до об`єктів нерухомого майна не виявлено; на ділянці не виявлено ознак улаштування підземних конструкцій, які б могли бути класифіковані як фундаменти у розумінні Державних будівельних норм та підтверджували б наявність (у минулому часі) будівель або споруд (нерухомого майна).

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Відповідно до частини 1 статті 316 Господарського процесуального кодексу України вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.
Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційних скарг та відзивів на них, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, враховуючи вказівки Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладені у постанові від 19.10.2021 у даній справі дійшов висновку, що апеляційні скарги позивача та відповідачів -1, -3 не підлягають задоволенню, враховуючи наступне.
Стаття 22 Цивільного кодексу України визначає, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.           Збитками у відповідності до частини 2 статті 22 Цивільного кодексу України є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Визначення поняття збитків наводяться також у частині 2    статті 224 Господарського кодексу України, відповідно до якої під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також неодержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.
Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (частина 3 статті 22 Цивільного кодексу України).
Відповідно до  статті 56 Конституції України  кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Загальне положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди передбачено      статтею 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичній або юридичній особі, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. 
Підставою для відшкодування шкоди згідно статті 1166 Цивільного кодексу України є наявність таких елементів складу цивільного правопорушення як: шкода; протиправна поведінка її заподіювача; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. 
Водночас, статтею 1173 Цивільного кодексу України визначено особливий порядок відшкодування шкоди та встановлено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.
Стаття 1173 Цивільного кодексу України  є спеціальною і передбачає певні особливості, характерні, зокрема, для розгляду справ про деліктну відповідальність органів місцевого самоврядування, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності органів місцевого самоврядування наявність їх вини не є обов`язковою. Втім, цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків.
          Власне, сенс закріплення у статті 1173 Цивільного кодексу України вказаної норми спричинений тим, що вона закріплює так званий спеціальний делікт, тобто вказує на спеціальні умови притягнення суб`єктів публічного права до цивільно-правової відповідальності, що відрізняються від умов генерального делікту (статті 1166, 1167 Цивільного кодексу України).
          Отже, на відміну від загальної норми  статті 1166 Цивільного кодексу України, яка вимагає встановлення усіх чотирьох загальних умов відповідальності (протиправна поведінка, наявність шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою, вина заподіювача шкоди), спеціальна норма  статті 1173 Цивільного кодексу України  передбачає можливість відшкодування шкоди незалежно від вини заподіювача шкоди - суб`єкта владних повноважень за наявності трьох елементів складу правопорушення (протиправної поведінки у вигляді незаконних рішень, дій чи бездіяльності, збитків та причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками).
          Враховуючи вищенаведене, необхідною підставою для притягнення суб`єкта владних повноважень до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є факти неправомірних дій цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями та заподіяною шкодою. При цьому неправомірність рішення, дій або бездіяльності такого органу має підтверджуватись відповідним рішенням суду, яке буде мати преюдиціальне значення для справи про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.    
          Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 13.02.2018 у справі №915/282/17, від 08.05.2019 у справі №910/1559/18 та від 13.11.2019 у справі №922/2488/18.
          Колегія суддів зазначає, що виходячи зі змісту норм Закону України «Про благоустрій населених пунктів», Правил благоустрою міста Києва, затверджених рішенням Київської міської ради від 25.12.2008 №1051/1051,  Положення про Департамент міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), затвердженого розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 27.01.2011 №94, у спірних правовідносинах Департамент наділений контролюючими повноваженнями та здійснює владні управлінські функції у сфері благоустрою міста Києва, приймає рішення про демонтаж та вживає заходи із демонтажу елементів благоустрою у відповідності з пунктами 13.3.2, 13.3.3 Правил.
          У свою чергу, відповідно до Статуту Комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), затвердженого розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 21.02.2007 №167, метою діяльності Підприємства, зокрема, є здійснення заходів, які забезпечують дотримання юридичними та фізичними особами правил благоустрою у м. Києві, у тому числі, шляхом внесення приписів та складання протоколів про адміністративні правопорушення.
          Згідно з пунктом 3.2.6. названого Статуту предметом діяльності Підприємства є демонтаж, перевезення та зберігання безхазяйного майна (кіосків, павільйонів, гаражів, рекламоносіїв, залишків будівельних матеріалів, автомобілів та ін.) та самовільно розміщених об`єктів, що порушують правила благоустрою міста.
          Київська міська рада рішенням від 23.10.2013   №246/9734 «Про міський благоустрій» затвердила, зокрема, Положення про головного інспектора та інспекторів з благоустрою міста Києва (далі - Положення), відповідно до пункту 1 якого головний інспектор та інспектор з благоустрою міста Києва - посадові особи управління контролю за благоустроєм міста Києва Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), інспектори районних в місті Києві відділів контролю за благоустроєм, інспектори Комунального підприємства «Київблагоустрій» наділені повноваженнями із здійснення контролю за станом благоустрою населеного пункту, виконанням Правил благоустрою міста Києва, а також притягнення винних до відповідальності за порушення законодавства у сфері благоустрою. Діяльність інспекторів контролює та координує головний інспектор з благоустрою міста Києва - начальник управління контролю за благоустроєм Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - головний інспектор). Організаційно-методичне керівництво діяльністю інспекторів та громадських інспекторів з благоустрою міста Києва здійснює Департамент міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).
          Відповідно до пункту 2 зазначеного Положення головний інспектор та інспектор з благоустрою міста Києва у своїй діяльності керуються  Конституцією  та законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, центральних і місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, а також цим Положенням.
          Згідно з пунктом 3 Положення головний інспектор та інспектори з благоустрою міста Києва: контролюють стан благоустрою міста Києва; здійснюють контроль за дотриманням Правил благоустрою міста Києва; здійснюють складання протоколів про порушення законодавства у сфері благоустрою; проводять рейди та перевірки; притягають винних до відповідальності за порушення законодавства у сфері благоустрою міста Києва; здійснюють профілактику правопорушень в сфері благоустрою міста Києва; виконують інші обов`язки відповідно до законодавства.
          Відповідно до пункту 5 цього Положення вимоги головного інспектора та інспектора з благоустрою міста Києва у межах виконання їх повноважень є обов`язковими для виконання посадовими особами підприємств, установ та організацій, фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності. Вимоги головного інспектора є обов`язковими для виконання інспекторами з благоустрою міста Києва.
          Таким чином, Київською міською державною адміністрацією були делеговані Підприємству публічно-владні управлінські функції в частині забезпечення благоустрою міста Києва.
          Отже, дії Департаменту та інспекторів КП «Київблагоустрій» у сфері благоустрою населеного пункту здійснюються ними як суб`єктами владних повноважень та у чітко визначеному порядку, зокрема інспектором Підприємства виноситься припис з вимогою про усунення порушень,    у випадку подальшого невиконання якого Департаментом приймається рішення про демонтаж.
          Виходячи із наведеного, у спірних правовідносинах застосуванню підлягає саме норма  статті 1173 Цивільного кодексу України та підлягають з`ясуванню обставини наявності протиправної поведінки відповідачів -1, -3, збитків та причинного зв`язку між протиправною поведінкою Департаменту та КП «Київблагоустрій» і збитками.
          Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (частина 1 статті 316 Цивільного кодексу України).
          Згідно статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.
          Так, у рішенні Господарського суду міста Києва від 23.02.2012 у справі №5011-47/1684-2012 встановлено, що позивачем (ГО «СП «Жовтнева») згідно зі  статтею 144 Господарського кодексу України,  статтею 331 Цивільного кодексу України  було набуто право власності на нежитлову будівлю по пров. Політехнічний, 2Б у Солом`янському районі міста Києва площею 218,1 кв.м. Також суд послався на долучені позивачем (ГО «СП «Жовтнева») до матеріалів справи: договори на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) від 31.12.1997, від 08.10.1999 та від 28.01.2000, укладені між Жовтневою РДА м. Києва та ПП Цимбал О.В., ПП Мамедовим Н.М. огли, ПП Єрмаковим М.О., щодо тимчасового користування на умовах оренди земельними ділянками, розташованими по вул. Політехнічний, 2Б та пров. Політехнічному, 2; довідку від 18.01.2012, згідно з якою вищезгадані особи є членами ГО «СП «Жовтнева», вкладами яких є належне зазначеним особам право тимчасового користування земельними ділянками згідно договорів від 31.12.1997, 08.10.1999, 28.01.2000; платіжні доручення про сплату позивачем земельного податку щодо зазначених вище земельних ділянок.
          Вказане судове рішення не скасоване та є чинним.
          У подальшому, на підставі вказаного судового рішення та враховуючи внесення ГО «СП Жовтнева» до статутного капіталу ТОВ «Центр-Ритейл» спірного майна, позивачем 15.07.2013 було отримано Свідоцтво про право власності №6223601 на нерухоме майно за адресою: місто Київ, провулок Політехнічний, 2-Б ТОВ «Центр-Ритейл» і проведено державну реєстрацію права власності шляхом внесення запису (1656642) до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
          Вказаними діями у сукупності держава фактично визнала законність набуття права власності на спірне у цій справі майно, підтвердивши наявність такого права у позивача.
          На вказані обставини звернув увагу суд касаційної інстанції у постанові від 19.10.2021 у даній справі, направляючи її на новий розгляд.
                    Також постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.02.2017, яка залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 10.05.2017 у справі №910/18559/16, суд підтвердив, що ТОВ «Центр-Ритейл», як новий власник нежитлової будівлі по пров. Політехнічному, 2Б у Солом`янському районі м. Києва, набув право користування земельною ділянкою, на якій така споруда розміщена та в діях відповідача відсутнє самовільне зайняття спірної земельної ділянки з посиланням на статтю 377 Цивільного кодексу України  та  статтю 120 Земельного кодексу України, тому  Товариство з обмеженою відповідальністю «Центр-Ритейл», ставши власником будівлі, правомірно ініціювало одержання спірної земельної ділянки у користування.
          Зазначеними рішеннями судів спростовуються доводи апеляційних скарг відповідачів -1, 3 про самовільне зайняття позивачем земельної ділянки під спірною будівлею.
          Виходячи зі змісту статті 41 Конституції України та статті 321 Цивільного кодексу України право власності є об`єктом конституційного захисту від необґрунтованого втручання у здійснення власником своїх прав, у тому числі й з боку держави (її органів та їх посадових осіб) та органів місцевого самоврядування (їх посадових осіб). Свавільне втручання у право власності не допускається.
          Згідно частини 2 статті 321 Цивільного кодексу України особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
          Як підтверджується матеріалами справи, 10.08.2017 КП «Київблагоустрій» було винесено приписи про усунення порушень Правил благоустрою міста Києва з вимогою до позивача про надання дозвільної документації.
           15.08.2017 Департаментом було видано Комунальному підприємству «Київблагоустрій» Доручення №064-8522 щодо вжиття заходів шляхом демонтажу самовільно встановлених елементів благоустрою в разі відсутності проектно-дозвільної документації на їх розміщення за адресою: м. Київ, пров. Політехнічний, 2-Б.
           22.08.2017 КП «Київблагоустрій» на підставі вказаного доручення було здійснено демонтаж майна за адресою: м. Київ, пров. Політехнічний, 2-Б.
           У подальшому рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.03.2019, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.11.2022 у справі №826/11257/18 за позовом ТОВ «Центр-Ритейл» до Департаменту та КП «Київблагоустрій», визнано протиправним та скасовано рішення Департаменту, оформлене дорученням від 15.08.2017 №064-8522 в частині, що стосується демонтажу нежитлової будівлі, що розташована за адресою: м. Київ, пров. Політехнічний, 2-Б (торгівельного ряду з ролетів або кіосків по пров. Політехнічному, 2-А); визнано протиправними дії Департаменту та КП «Київблагоустрій» щодо демонтажу нежитлової будівлі площею 218,1 кв.м., що розташована за адресою: м. Київ, пров. Політехнічний, 2-Б..
          Під час розгляду вказаної адміністративної справи судом встановлені наступні обставини:
          - позивач виконав вимоги припису КП «Київблагоустрій» від 10.08.2017, надавши документацію на споруду, а жодних зауважень відносно неповноти цих документів чи недостовірності відповідачі не повідомили;
          - у матеріалах справи відсутнє рішення про демонтаж спірної споруди у відповідності до пункту 13.3.3. Правил благоустрою міста Києва;
          - оскаржуване та наявне в матеріалах справи доручення Департаменту щодо здійснення демонтажу не є рішенням суб`єкта владних повноважень про демонтаж в розумінні наведених вище норм Правил;
          - відомостей про прийняття будь-яких рішень про демонтаж спірної споруди матеріали справи не містять, а тому вжиття відповідачем дій щодо її демонтажу шляхом видачі відповідного доручення не може бути визнане судом обґрунтованим;
          - зазначений порядок демонтажу стосується виключно малих архітектурних форм та тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, а апелянтами не було доведено, що демонтована споруда була виготовлена з полегшених конструкцій без улаштування фундаменту; будівля за адресою м. Київ, пров. Політехнічний, 2 під літерою «б», площею 218,1 кв.м. у правовстановлюючих документах є нежитловою будівлею та не відноситься до тимчасових споруд.
          Відповідно до частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України  обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. 
          Колегія суддів зазначає, що преюдиційність - це обов`язковість обставин, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі, для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені обставини не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені у рішенні суду і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акту, який вступив у законну силу. Cуть преюдиції полягає у неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.
          Відповідно до частини 4 статті 11 Господарського процесуального кодексу України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
          Згідно з практикою Європейського суду з прав людини одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі «Совтрансавто-Холдінг» проти України» (заява №48553/99), а також рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 у справі «Брумареску проти Румунії» (заява №28342/95)).
          Високий Суд у пунктах 46, 47 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Устименко проти України» від 29 жовтня 2015 року (заява №32053/13), яке набуло статусу остаточного 29.01.2016, зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява №52854/99, пункти 51 і 52, ECHR 2003-Х).
          З огляду на викладене, обставини, встановлені судовими рішеннями у справах №5011-47/1684-2012, №910/18559/19 та №826/11257/18, які набрали законної сили (щодо правомірності набуття позивачем права власності на спірне майно, законності користування земельною ділянкою під ним, протиправності дій Департаменту та КП «Київблагоустрій», які стосувалися демонтажу нежитлової будівлі площею 218,1 кв.м. за адресою: м. Київ, пров. Політехнічний, 2-Б, належної позивачу на праві власності) є преюдиційними та не підлягають повторному доведенню під час розгляду даної справи.
          З огляду на зазначене, позивачем доведено суду, що саме внаслідок протиправних дій відповідачів -1 та -3 він був позбавлений права власності на належне йому станом на 22.08.2017 майно - нежитлову будівлю площею 218,1 кв.м., що розташована за адресою: м. Київ, пров. Політехнічний, 2-Б.
          Посилання КП «Київблагоустрій» в апеляційній скарзі на те, що він є неналежним відповідачем у справі про стягнення збитків, оскільки його приписи не є рішенням про демонтаж, відповідне доручення про демонтаж видане Депараментом, колегією суддів приймаються до уваги, однак правовий статус КП «Київблагоустрій» як співвідповідача у даній справі обумовлений тим, що саме ним було вчинено демонтаж будівлі та, як уже зазначалося вище, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.11.2022 у справі №826/11257/18, такі дії було визнано протиправними. При цьому, як встановлено у вказаному рішенні суду, доручення Департаменту №064-8522 від 15.08.2017 не є рішенням суб`єкта владних повноважень про демонтаж у розумінні пункту 13.3.3. Правил благоустрою міста Києва, відповідно, КП «Київблагоустрій» не міг керуватися ним як законною підставою для проведення такого демонтажу.
          Доводи КП «Київблагоустрій» із приводу того, що безпосередні дії з демонтажу вчинялись не ним, а підрядною організацією ТОВ «Вістекс-Компані» судом відхиляються, оскільки в силу вимог частини 2  статті 1172 Цивільного кодексу України зазначене  не звільняє його від відповідальності за шкоду, завдану підрядником, який діяв за його завданням.
                    Отже, наявними в матеріалах справи доказами підтверджується причинно-наслідковий зв`язок між протиправними діями Департаменту і КП «Київблагоустрій» та наслідками у вигляді знесення (знищення) майна позивача.
Частиною  1 статті 1190 Цивільного кодексу України  передбачено, що особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.
Виходячи зі змісту зазначеної норми матеріального права, особи, які спільно заподіяли неподільну шкоду взаємопов`язаними, сукупними діями або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.
Отже, для настання солідарної відповідальності при заподіянні шкоди декількома особами обов`язковими умовами є наявність спільного наміру та заподіяння шкоди внаслідок спільності дій.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, в даному випадку відповідач-1 та відповідач-3 своїми діями завдали позивачу майнову шкоду, однак, враховуючи, що протиправність дій Департаменту полягала у видачі доручення на демонтаж будівлі, а протиправність дій КП «Київблагоустрій» - у безпосередніх діях щодо її демонтажу, суд дійшов висновку про те, що не можна вважати, що шкода неподільна і завдана спільними діями, а тому завдана позивачу шкода підлягає відшкодуванню в рівних частинах.
Подібна правова позиція викладена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 21.07.2021 у справі №756/13292/15-ц.
          Щодо розміру завданого позивачу незаконним демонтажем нежитлової будівлі площею 218,1 кв.м. за адресою: м. Київ, пров. Політехнічний, 2-Б збитку колегія суддів зазначає наступне.
          Направляючи справу №910/15931/19 на новий розгляд, суд касаційної інстанції у постанові від 19.10.2021 наголосив на необхідності дослідження судами 
статусу спірної будівлі (чи є вона об`єктом нерухомості, капітальною спорудою, чи тимчасовою спорудою), оскільки від цього залежить те, які саме норми матеріального права підлягають застосуванню до спірних правовідносин.
          Виходячи із наданих судом касаційної інстанції вказівок, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги позивача про порушення судом першої інстанції норм процесуального права і вихід суду за межі позовних вимог через надання оцінки питанню того, чи є знесена споруда нерухомим майном чи тимчасовою спорудою.
          Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції стосовно того, що спірна будівля, яка була демонтована КП «Київблагоустрій» у серпні 2017 року, є нерухомим майном, а не тимчасовою спорудою, враховуючи наступне.
          За результатами розгляду Господарським судом міста Києва вищезгаданої справи №5011-47/1684-2012 про визнання за ГО «Спілка підприємців «Жовтнева» права власності на нежитлову  будівлю загальною площею 218,1 кв.м. по  пров. Політехнічному,  2-Б  у  Солом`янському районі  м.  Києва судом були встановлені наступні преюдиційні з огляду на положення частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини:
          - згідно з договором будівельного підряду №25/07 від 20.07.2009, укладеного між позивачем та ТОВ «Екобуд», останнє на замовлення позивача та за його кошти здійснило будівництво нежитлової будівлі по пров. Політехнічний, 2Б у Солом`янському районі міста Києва;
- після завершення будівельних робіт між сторонами договору будівельного підряду №25/07 від 20.07.2009, а саме між позивачем та ТОВ «Екобуд», було підписано Акт здачі приймання виконаних робіт від 22.12.2009, відповідно до якого ТОВ «Екобуд» було виконано обумовлений договором обсяг робіт по договору будівельного підряду №25/07 від 20.07.2009, розрахунки між сторонами здійснені у повному обсязі.
Також судовим рішенням у справі №5011-47/1684-2012 зобов`язано  Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва зареєструвати ГО «Спілка підприємців «Жовтнева» декларацію про готовність об`єкта до експлуатації на об`єкт: нежитлова будівля, що знаходиться за адресою: пров. Політехнічний,  2Б у Солом`янському районі м. Києва загальною площею 218,1 кв.м.
Приймаючи рішення про задоволення цієї позовної вимоги, суд у справі №5011-47/1684-2012 встановив, що Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва, відмовивши позивачу у реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації на нежитлову будівлю по загальною площею 218,1 кв.м. по  пров. Політехнічному,  2-Б  у  Солом`янському районі  м.  Києва, вчинила перешкоди у користуванні позивачем належним йому нерухомим майном.
07.07.2012 Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві на виконання вищевказаного судового рішення зареєстровано декларацію про готовність об`єкта до експлуатації «Будівництво нежитлової будівлі по пров. Політехнічному, 2Б у Солом`янському районі м. Києва» за №КВ14312112148. Код об`єкта 1230; категорія складності - ІІІ (том 4, а.с. 172-174).
Згідно пункту 11 вказаної декларації дата початку будівництва - вересень 2009 року, дата закінчення - грудень 2009 року.
Згідно Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 код об`єкта 1230 - Будівлі торговельні.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що наказом №204 від 07.06.2017 Департамент з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)  скасував реєстрацію декларації про готовність об`єкта до експлуатації «Будівництво нежитлової будівлі по пров. Політехнічному, 2-Б у Солом`янському районі міста Києва» від 07.07.2012 №КВ 14312112148 (замовник - Громадська організація «Спілка підприємців «Жовтнева»).
Однак, вказаний наказ постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.01.2019 у справі №826/7687/17, з урахуванням постанови Касаційного адміністративного суду від 18.01.2023, якою частково змінено мотивувальну частину постанови суду апеляційної інстанції, було визнано протиправним та скасовано.
Отже, наразі відсутнє рішення суду, яке б набрало законної сили, про скасування державної реєстрації вказаної декларації.
Водночас, наведені скаржником аргументи стосовно відсутності у спірній декларації відомостей щодо документа, який дає право на виконання будівельних робіт, про належно затверджений проєкт та про речове право на земельну ділянку, на якій позивачем здійснювалось будівництво, може вказувати на неповноту даних, вказаних у такій декларації та бути підставою для її скасування в межах процедури державного архітектурно - будівельного контролю (нагляду) або за рішенням суду 
Питання правомірності реєстрації декларації у відповідному вигляді не є предметом даного господарського спору.
Колегія суддів наголошує, що згідно містобудівного законодавства, зокрема виходячи зі змісту норм Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 №461, процедура введення об`єкта в експлуатацію з видачею відповідної декларації про його готовність до експлуатації застосовується виключно до об`єктів нерухомості.
Відповідно суд, задовольняючи позовні вимоги ГО «Спілка підприємців «Жовтнева» у справі №5011-47/1684-2012, фактично підтвердив віднесення спірної споруди саме до об`єктів нерухомого майна, у зв`язку з чим у подальшому позивачу було видане свідоцтво про право власності саме на нерухоме майно та внесені відомості саме до реєстру прав власності на нерухоме майно.
У даному контексті колегія суддів також звертає увагу на те, що за приписами  частини 4 статті 5 Закону України  «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»  тимчасові споруди не підлягають державній реєстрації.
Належність спірної споруди до об`єктів нерухомості також підтверджується вже згаданою постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.02.2017 у справі №910/18559/19, оскільки визнаючи правомірність набуття ТОВ «Центр-Ритейл» права користування земельною ділянкою під спірною будівлею суд послався на приписи статтю 377 Цивільного кодексу України  та  статтю 120 Земельного кодексу України, які регулюють питання переходу прав на земельну ділянку у разі набуття права власності саме на об`єкт нерухомого майна.
Адміністративні суди у справі №826/11257/18 також, визнаючи неправомірними дії відповідачів щодо демонтажу майна позивача, наголосили на тому, що ТОВ «Центр Ритейл» на праві приватної власності володіє нежитловою будівлею площею 218,1 кв.м., що розташована по провулку Політехнічному, 2-Б, у м. Києві, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 15.07.2013, індексний номер 6223601 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.07.2013, індексний номер 6224394, а тому спірне нерухоме майно не було віднесене до тимчасової споруди, відповідно, підстав для його демонтажу у відповідачів не було.
Вищенаведеним у сукупності спростовуються доводи апеляційних скарг відповідачів -1 та -3 щодо віднесення спірної будівлі до тимчасових споруд. 
Колегія суддів зазначає, що, враховуючи висновки судів в вищенаведених справах, позивачем доведена суду належність спірної будівлі до об`єктів нерухомого майна.
Посилання відповідача-3 в апеляційній скарзі на судові рішення у справах №2а-2221/11/2670, №910/3433/13, №910/7248/13, №910/5319/17, №826/11256/18, №910/11488/20 колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки вони стосуються тимчасових споруд (торгівельних рядів) площею 55 кв.м. та 285 кв.м., а не спірної будівлі по провулку Політехнічному, 2-Б, у м. Києві площею 218,1 кв.м., яка, як встановлено рішенням суду у справі №5011-47/1684-2012, була побудована у 2009 році, та не підтверджують, що саме така будівля і з такою площею коли-небудь була частиною названих торговельних рядів.
При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що рішення суду у справі №5011-47/1684-2012 прийняте із посиланням на норми статті 144 Господарського кодексу України та статті 331 Цивільного кодексу України, які регулюють питання набуття права власності саме на новостворене майно.
Стосовно висновку експерта КНДІСЕ за результатами проведення будівельно-технічного дослідження від 25.10.2017 №17387/17-42 (том 3, а.с. 158-164), наданого до суду КП «Київблагоустрій», згідно якого, зокрема, за адресою по провулку Політехнічному, 2-4 у м. Києві об`єктів, які належать до об`єктів нерухомого майна не виявлено; на ділянці не виявлено ознак улаштування підземних конструкцій, які б могли бути класифіковані як фундаменти у розумінні Державних будівельних норм та підтверджували б наявність (у минулому часі) будівель або споруд (нерухомого майна), то колегія суддів не приймає такий доказ до уваги з огляду, у першу чергу на те, що останній у відповідності до частини 5 статті 101 Господарського процесуального кодексу України не містить відомостей про те, що експерт був обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а по-друге, як доцільно зауважує позивач в своїй апеляційній скарзі, обстеження об`єкта, розташованого за адресою м. Київ, провулок Політехнічний 2-Б, проводилось 25.09.2017, тобто більше ніж через місяць з дати його демонтажу (знесення), а тому цілком вірогідно, що територія, на якій раніше розташовувалась спірна будівля, була прибрана від залишків знесених споруд, у зв`язку з чим достовірно встановити статус такої споруди було неможливо.
Відповідно до статті 1192 Цивільного кодексу України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
За змістом статей 13, 74 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Тобто, розмір збитків має бути доведений позивачем належними, допустимими, достовірними та вірогідними у розумінні статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України доказами.
Зі змісту пункту 7.4. постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.08.2019 №910/4129/17 вбачається, що збитки внаслідок незаконного демонтування придбаного позивачем майна визначаються з огляду на його  ринкову вартість, а не  відновлювальну вартість.
Як вбачається із матеріалів справи, розмір шкоди позивач оцінює у сумі 9  344  700,00 грн, на підтвердження чого ним до суду першої інстанції були надані висновок судового експерта Свериди О.М. за результатами проведення будівельно-технічного та оціночно-будівельного дослідження від 31.07.2019 №32/19 (том 1, а.с. 185-206), висновок судового експерта Свериди О.М. за результатами проведення судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи від 09.01.2020 №52/19 (том 2, а.с. 30-62) про визначення ринкової вартості нерухомого майна товариства станом на 22.08.2017 у вказаній сумі.
Також за результатами проведення згідно ухвали Господарського суду міста Києва від 26.02.2020 у даній справі судової експертизи експертами КНДІСЕ надано висновок №8673/20-42/8674/20-43 від 18.09.2020 (том 3, а.с. 26-41), згідно якого ринкова (дійсна вартість) нежилої будівлі загальною площею 218,1 кв.м. по провулку Політехнічному, 2-Б у м. Києві станом на дату оцінки 22.08.2017 (час її знесення) складала 9  329  849,00 грн. Разом з тим, експерти дійшли висновку про те, що станом на момент проведення дослідження вказана будівля демонтована, а отже, об`єкт дослідження фактично відсутній, в зв`язку з чим встановити перелік матеріалів та їх обсяги, з яких була побудована будівля загальною площею 218,1 кв.м., станом на час знесення неможливо, а відповідно неможливо встановити і вартість цих будівельних матеріалів.
Надаючи оцінку висновкам експертів, колегія суддів зазначає наступне.
Як вбачається зі змісту вказаних висновків, для проведення дослідження експертами використовувались, зокрема, технічний паспорт на нежитлову будівлю від 15.08.2016, висновок (звіт) щодо технічного стану будівлі від 04.07.2016, виконаний експертом Сокологорським І.Г., опис основних елементів будівлі згідно яких значно відрізняється від характеристик об`єкту, наведених у технічному паспорті на спірну споруду від 18.02.2013, який був виготовлений та засвідчував відповідні характеристики майна перед видачею позивачу свідоцтва про право власності на спірний об`єкт  та реєстрацією за ним права власності.
Так, у технічному паспорті на спірну споруду від 18.02.2013 вказано - полегшені конструкції без улаштування заглибленого фундаменту: фундамент - цегляна смужка, стіни - металопрофіль, перекриття - металевий каркас, підлога - дерев`яна лінолеум, а у технічному паспорті від 15.08.2016 - фундамент - бетон, стіни -  цегла + скління, покрівля - металопрофіль, перекриття - метал, підлога - бетон. 
З цього приводу позивач в апеляційній скарзі наголошує на тому, що після набуття права власності на спірну будівлю він здійснив відповідні поліпшення та перебудову, що і відображені у технічному паспорті від 15.08.2016.
Однак, як вірно наголошують відповідачі -1, -3 у справі, в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази на підтвердження того, що у період з 18.02.2013 по 15.08.2016 позивачем здійснювались будь-які дії, пов`язані з реконструкцією приміщення, встановлення в будівлі бетонного фундаменту та стін із цегли.
Крім того, відповідно до вимог п.п. 3.7, 3.21 ДБН А.2.2-3-2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво»  реконструкція - це перебудова введеного в експлуатацію в установленому порядку об`єкту будівництва, що передбачає зміну його геометричних розмірів та/або функціонального призначення, в наслідок чого відбувається зміна основних техніко-економічних показників (кількість продукції, потужність тощо), забезпечується удосконалення виробництва, підвищення його техніко-економічного рівня та якості продукції, що виготовляється, поліпшення умов експлуатації та якості послуг. Реконструкція передбачає повне або часткове збереження елементів несучих і огороджувальних конструкцій та призупинення на час виконання робіт експлуатації об`єкту в цілому або його частин (за умови їх автономності).
Як зазначає позивач в апеляційній скарзі (том 8, а.с. 195), перебудова будівлі полягала у тому, що було знято стіни з металопрофілю, встановлені в 2009 році, встановлено залізобетонні блоки під фундамент, на фундамент замість стін з металопрофілю встановлено цегляну кладку з червоної цегли, підлогу зроблено з бетону, покриття даху металопрофіль та встановлено пластикові склопакети як вікна.
Зазначене, виходячи із тверджень позивача, свідчить про те, що відбувся демонтаж старої будівлі та будівництво нової споруди без збереження елементів несучих і огороджувальних конструкцій, що згідно діючого законодавства передбачало отримання проектно-дозвільної документації для виконання таких робіт.
Однак, матеріали справи не містять доказів на підтвердження отримання позивачем відповідних дозвільних документів.
Відсутність таких документів у позивача підтверджується також листом Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.11.2020 №073-8914 (том 4, а.с. 170-171) та листом Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 13.11.2020 №055-12498 (том 4. а.с. 177).
Крім того, сам позивач у листі від 09.11.2020 за підписом його представника адвоката О. Фрідмана у відповідь на адвокатський запит представника КП «Київблагоустрій» адвоката Кір`якова А.С. повідомив, що у період з 15.07.2013 по 22.08.2017 товариством на об`єкті проводились лише ремонтно-відновлювальні роботи без зміни геометричних розмірів будівлі, господарським способом, без залучення підрядних організацій.
Отже, оскільки висновки щодо ринкової вартості нерухомого майна позивача зроблено експертами за результатами, серед іншого, дослідження технічних характеристик будівлі, вказаних у технічному паспорті від 15.08.2016 (за відсутності доказів реальної «перебудови» такої будівлі позивачем із отриманням дозвільних документів), а також враховуючи те, що зі змісту висновків експертів від 09.01.2020 №52/19 та від 18.09.2020 №8673/20-42/8674/20-43 вбачається, що вартість нежитлових приміщень визначалася із застосуванням порівняльного підходу, при-цьому об`єкти-аналоги, які досліджувалися експертами, знаходилися в капітальних будівлях, які за своїми характеристиками значно відрізнялися від об`єкта оцінки позивача, останні не можуть бути взяті судом до уваги як належні, допустимі та достовірні докази на підтвердження дійсної ринкової вартості майна та підтвердження суми збитку, нанесеного позивачу, у розмірі 9  344  700,00 грн.
Визначаючи розмір збитку, завданого позивачу, колегія суддів встановила наступне.
Згідно з наявною у матеріалах справи копією договору будівельного підряду від 20.07.2009 №25/07, укладеного між Громадською організацією «Спілка підприємців «Жовтнева» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Екобуд» (том 4, а.с. 190-193), акта здачі-приймання виконаних робіт від 22.12.2009 (том 4, а.с. 194), витрати на будівництво спірної нежитлової будівлі по провулку Політехнічному, 2-Б у м. Києві склали 696  000,00 грн.
Доказів іншого розміру втрат від знесення належної ТОВ «Центр-Ритейл» будівлі позивачем, на якого покладено обов`язок доводити суду елементи складу цивільного правопорушення, необхідні для застосування відповідальності у вигляді стягнення збитків, зокрема, розмір збитків, суду не надано, а тому, за відсутності доказів протилежного, колегія суддів визнає обґрунтованими висновки суду першої інстанції про підтвердження завдання позивачу шкоди саме в розмірі 696  000,00 грн та необхідності її стягнення порівну з відповідачів -1 та -3 як осіб, внаслідок протиправних дій яких позивачу було завдано такої шкоди.
З огляду на вказане, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги позивача щодо невірно визначеного розміру завданої йому матеріальної шкоди.
Посилання відповідача-3 в апеляційній скарзі на те, що ТОВ «Центр-Ритейл» та ГО «Спілка підприємців «Жовтнева» намагаються двічі притягнути відповідача-1 та відповідача-3 до відповідальності за одне порушення, а саме за демонтаж у серпні 2017 року торгового ряду з 14 тимчасових споруд, шляхом стягнення збитків у даній справі та шляхом відновлення становища у справі №910/11488/20, судом відхиляються, оскільки, по-перше, спір у справі стосувався тимчасових споруд ГО «Спілка підприємців «Жовтнева», а не нерухомого майна ТОВ «Центр-Ритейл» площею 218,1 кв.м., яке не було позивачем у названій справі, по-друге, ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.10.2022 у справі №910/11488/20 позов ГО «Спілка підприємців «Жовтнева» було залишено без розгляду на підставі пункту 5 частини 1 статті 226 Господарського процесуального кодексу України.
Враховуючи вищевикладене, висновки суду першої інстанції про часткове задоволення позову в даній справі є обґрунтованими, а доводи апеляційних скарг їх не спростовують. 
При цьому судом враховано, що Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, пункт 29; рішення ЄСПЛ у справі «Серявін проти України» від 10 травня 2011 року, пункт 58).
Отже, усі інші доводи та міркування скаржників, окрім зазначених у мотивувальній частині постанови, взяті судом до уваги, однак не спростовують вищенаведених висновків суду.
Разом із тим, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції помилково у пункті 2 резолютивної частини оскаржуваного рішення вирішив стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр-Ритейл» (03087, м. Київ, вул. Пітерська, 10, кв. 37, код ЄДРПОУ 38674792) 348  000 (триста сорок вісім тисяч) грн 00 коп. майнової шкоди з Державного бюджету України.
Відповідно до статті 25 Бюджетного кодексу України Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. 
Механізм виконання судових рішень про стягнення коштів, зокрема, з місцевого бюджету, визначений постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845 «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників».
Відповідно до абз. 1 пункту 2 Порядку безспірне списання - операції з коштами державного та місцевих бюджетів, що здійснюються з метою виконання Казначейством та його територіальними органами (далі - органи Казначейства) рішень про стягнення коштів без згоди (подання) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, боржників, органів місцевого самоврядування та/або державних органів на підставі виконавчих документів.
Згідно пункту 41 Порядку орган Казначейства здійснює безспірне списання коштів місцевих бюджетів для відшкодування шкоди, заподіяної:
фізичним та юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування;
органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування у сфері нормотворчої діяльності.
За змістом частини 2 пункту 43 Порядку орган Казначейства здійснює безспірне списання коштів місцевого бюджету за рахунок і в межах бюджетних призначень, передбачених рішенням про місцевий бюджет на зазначену мету.
Отже, законодавством визначено механізм відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями та діями органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб під час здійснення своїх повноважень.
Згідно пункту 11 Положення   про Департамент міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), затвердженого розпорядженням виконавчого органу Київської міської державної адміністрації) від 27.01.2011 №94 (із урахуванням змін, внесених розпорядженням №223 від 11.02.2021),  Департамент утримується за рахунок коштів бюджету міста Києва.
Отже, відшкодування шкоди позивачу в сумі 348  000,00 грн, яка була завдана протиправними діями відповідача-1, підлягає за рахунок бюджету міста Києва, розпорядником якого у спірних правовідносинах є Головне управління Державної казначейської служби України в м. Києві, а не за рахунок Державного бюджету України, як помилково вказав суд першої інстанції, відповідно, підлягає зміні рішення Господарського суду міста Києва від 28.06.2022 у справі №910/15931/19 у пункті 2 його резолютивної частини.
Стосовно доводів апеляційної скарги відповідача-3 про те, що стягнення з нього коштів також має здійснюватись шляхом безспірного списання коштів з місцевого бюджету, колегія суддів зазначає, що згідно Статуту КП «Київблагоустрій», затвердженого розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 21.02.2007 №167, Підприємство є юридичною особою, здійснює свою господарську діяльність на засадах повної самостійності, діє на принципах повного господарського розрахунку, а власник (уповноважений ним орган) не несе відповідальність за зобов`язаннями Підприємства.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційних скарг

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Згідно пункту 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (пункт 4 частини 1 статті 277 Господарського процесуального кодексу України).
Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини (частина 4 статті 277 Господарського процесуального кодексу України).
Так, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.
Апеляційні скарги Комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр-Ритейл» задоволенню не підлягають.
Водночас, присуджуючи до стягнення з Департаменту грошові кошти, суд помилково вказав, що збитки підлягають відшкодуванню позивачу з Державного бюджету, а не з бюджету міста Києва, у зв`язку з чим пункт 2 резолютивної частини оскаржуваного в даній справі судового рішення підлягає зміні.
Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 2 частини 1 статті 275, статтями 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

          Апеляційні скарги Комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр-Ритейл» на рішення Господарського суду міста Києва від 28.06.2022 у справі №910/15931/19  залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду міста Києва від 28.06.2022 у справі №910/15931/19 змінити.
Пункт 2 резолютивної частини рішення Господарського суду міста Києва від 28.06.2022 у справі №910/15931/19 викласти у наступній редакції:
«Стягнути з бюджету міста Києва через Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві (01601, м. Київ, вул. Терещенківська, 11-А; код ЄДРПОУ 37993783) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр-Ритейл» (03087, м. Київ, вул. Пітерська, 10, кв. 37; код ЄДРПОУ 38674792) 348  000 (триста сорок вісім тисяч) грн 00 коп. майнової шкоди.».
В іншій частині   рішення Господарського суду міста Києва від 28.06.2022 у справі №910/15931/19 залишити без змін.
Матеріали справи №910/15931/19  повернути до місцевого господарського суду.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у порядку, передбаченому статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

          Повний текст постанови складено та підписано 13.02.2023.

Головуючий суддя                                                            Ю.Б. Михальська 

Судді                                                                                А.І. Тищенко

                                                                                І.М. Скрипка