Справа № 154/2918/22 	Головуючий у 1 інстанції: Каліщук А. А. 	
Провадження № 22-ц/802/183/23  	  Доповідач: Осіпук В. В.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
09 березня 2023 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Осіпука В. В.,
суддів - Матвійчук Л. В., Федонюк С. Ю., 
з участю секретаря судового засідання Губарик К. А.,
представника позивача Жук М. В.,
прокурора Романішиної Т. Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Зимнівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області про визнання права власності за набувальною давністю, за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі Володимирської окружної прокуратури Волинської області на рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 04 жовтня 2022 року,
                                         В С Т А Н О В И В:
У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернулася в суд із зазначеними позовом.
Покликалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 . На випадок своєї смерті остання залишила заповіт, у якому все своє майно, в тому числі і житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , заповіла їй - ОСОБА_1 .
Також позивач вказувала, що на підставі рішення Березовичівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області від 09 жовтня 1995 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність та користування» ОСОБА_2 було передано у користування земельну ділянку площею 0,74 га для ведення особистого селянського господарства. З моменту отримання даної земельної ділянки померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 , саме вона як до так і після смерті останньої постійно, а саме більше 19 років, користується згідно цільового призначення даною земельною ділянкою та сплачує земельний податок.
Враховуючи викладене, позивач просила суд визнати за нею право власності за набувальною давністю на земельну ділянку площею 0,74 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Зимнівської (в минулому Березовичівської) сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області.
Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 04 жовтня 2022 року позов задоволено, визнано за ОСОБА_1 право приватної власності на земельну ділянку площею 0,74 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Зимнівської (колишньої Березовичівської) сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області.
Вважаючи вказане рішення суду першої інстанції незаконним і необґрунтованим, постановленим з неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням норм процесуального права, особа, яка не брала участі у справі Володимирська окружна прокуратура Волинської області, діючи в інтересах держави та з відому Зимнівської сільської ради, Володимир-Волинського району, Волинської області, подала апеляційну скаргу, у якій просила оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити та відшкодувати понесені судові витрати.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції помилково застосував до спірних правовідносин положення статті 344 ЦК України, не врахувавши тієї обставини, що підставою для тривалого користування позивачем спірною земельною ділянкою було волевиявлення її попереднього користувача та спадкодавця ОСОБА_2 , оскільки право власності у володільців за набувальною давністю виникає поза волею і незалежно від волі колишнього власника чи законного користувача такої земельної ділянки.
Відзив на апеляційну скаргу не подавався.
Заслухавши пояснення представника позивача та прокурора, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач ОСОБА_1 добросовісно заволоділа вищевказаною земельною ділянкою та продовжує відкрито і безперервно цим нерухомим майном володіти більше десяти років, то є всі необхідні підстави для визнання за позивачем права власності на вказану земельну ділянку за набувальною давністю.
Проте з таким висновком суду погодитись не можна.
Встановлено, що рішенням сесії Березовичівської сільської ради (на час звернення до суду Зимнівська сільська рада) Володимир-Волинського району Волинської області від 09 жовтня 1995 року №5/5 «Про предачу земельних ділянок у приватну власність та користування» ОСОБА_2 було передано у користування тимчасово на три роки земельну ділянку площею 0,74 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території колишньої Березовичівської сільської ради, Володимир-Волинського району, Волинської області.
За заповітом від 28 грудня 1996 року, посвідченим заступником голови Березовичівської сільської ради, Володимир-Волинського району, Волинської області, ОСОБА_2 заповіла усе належне їй майно позивачу ОСОБА_1 .
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .
Як убачається з рішення Володимир-Волинського міського суду, Волинської області від 23 листопада 2017 року, що набрало законної сили, за ОСОБА_1 було визнано право власності, в порядку спадкування за заповітом померлої ОСОБА_2 , на належний останній житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 .
Крім того встановлено, що згідно довідки виданої старостою села Яковичі, Володимир-Волинського району, Волинської області від 02 листопада 2021 року № 459, після смерті ОСОБА_2 позивач ОСОБА_1 вступила у фактичне володіння спадковим майном – земельною ділянкою, загальною площею 0,74 га для ведення особистого підсобного господарства, розташовану на території Зимнівської (колишньої Березовичівської) сільської ради, Володими-Волинського району, Волинської області, яку обробляє і за користування якою більше 19 років сплачує земельний податок.
Умови набуття права власності за набувальною давністю передбачені у статті 344 ЦК України.
Згідно з вимогами частини першої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.
Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом.
Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.
Наявність у володільця як нерухомим так і рухомим майном певної правової підстави для володіння майном виключає можливість набуття права власності за набувальною давністю, але не позбавляє особу можливості набути право власності на таке майно у визначеному позасудовому порядку.
Відповідно до статті 119 ЗК України громадяни, які добросовісно, відкрито і безперервно користуються земельною ділянкою протягом 15-ти років, але не мають документів, які б свідчили про наявність у них прав на цю земельну ділянку, можуть звернутися до органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу її у власність або надання у користування. Розмір цієї земельної ділянки встановлюється у межах норм, визначених цим Кодексом. Передача земельної ділянки у власність або у користування громадян на підставі набувальної давності здійснюється у порядку, встановленому цим Кодексом.
Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що умовами набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю є: 1) добросовісність користування земельною ділянкою, яке полягає у невчиненні особою перешкод власнику земельної ділянки у реалізації ним свого права власності на це майно протягом 15 років; 2) відкритість користування, яке має бути очевидним для усіх інших осіб; 3) безперервність користування протягом 15 років; 4) відсутність документів, які б свідчили про наявність у громадянина прав на цю земельну ділянку.
Відсутність будь-якого з перерахованих елементів виключає можливість набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю.
Порядок набуття громадянами права власності на земельну ділянку встановлений у ЗК України. Відповідно до статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у межах норм безоплатної приватизації подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначається цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначене бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб).
Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.
За змістом положень статті 122 ЗК України вирішення питань щодо передачі земельних ділянок у власність або в користування із земель державної чи комунальної власності належить до компетенції відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.
Встановлено, і це підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами, що набувши право на користування спірною земельною ділянкою, померла ОСОБА_2 так і не оформила належним чином своє право на дане нерухоме майно, до землевпорядної організації для визнання меж цієї земельної ділянки в натурі (на місцевості) не зверталась, а передала земельну ділянку, як стверджує позивач, у користування останній.
Власником спірної земельної ділянки є Зимнівська сільська рада Володимир-Волинського району, Волинської області, до якої з клопотанням про одержання у власність земельної ділянки позивач не зверталась і таке її клопотання даним органом місцевого самоврядування не вирішувалось.
За наведених обставин, на думку колегії суддів, з урахуванням вимог ст. 119 ЗК України, сам по собі факт тривалого користування позивачем спірною земельною ділянкою, відкрито і безперервно, не є достатньою підставою для набуття права власності на спірне майно за набувальною давністю за правилами статті 344 ЦК України.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, а тому оскаржуване рішення суду першої інстанції, в силу вимог п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального права, підлягає скасуванню з постановленням по справі нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, сплачений особою, яка не брала участі у справі Волинською обласною прокуратурою за подання апеляційної скарги судовий збір у розмірі 1488 грн 60 коп. підлягає відшкодуванню позивачем.
Керуючись статтями 374, 376, 381 - 384, 389-390 ЦПК України, суд
                                             У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу особи, яка не брала участі у справі Володимирської окружної прокуратури Волинської області задовольнити.
Рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 04 жовтня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення.
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Зимнівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області про визнання права власності за набувальною давністю відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Волинської обласної прокуратури 1488 (одну тисячу чотириста вісімдесят вісім) грн. 60 коп. судового збору.
Постанова набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий

Судді