П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  120/466/22-а
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Заброцька Людмила Олександрівна 
Суддя-доповідач -  Капустинський М.М.   
01 березня 2023 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Капустинського М.М. 
суддів:  Сапальової Т.В.  Ватаманюка Р.В. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 06 січня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
в січні 2022 року ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі - відповідач, в/ч НОМЕР_1 ) про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 17.07.2019 №31 о/с його звільнено з військової служби у запас, а наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 17.07.2019 №157 (по стройовій частині) його виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.
Проте, на день виключення зі списків особового складу в/ч НОМЕР_1 позивачу не проведено в повному обсязі нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 18.07.2013 року по 17.07.2019 року, у зв`язку із чим позивач звернувся із заявою до відповідача про нарахування та виплати такої.
Однак, листом від 21.12.2021 року військова частина НОМЕР_1 повідомила заявника про відсутність підстав для виплати індексації грошового забезпечення, зазначивши що індексація грошового забезпечення йому проводилась у повному обсязі, заборгованість відсутня.
Не погоджуючись із такою бездіяльністю відповідача, що полягає у ненарахуванні та невиплаті індексації грошового забезпечення в повному обсязі, позивач звернувся з даною позовною заявою до суду.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 06 січня 2023 року позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період серпень - грудень 2013 року, січень - квітень 2014 року, жовтень 2014 року, січень 2015 року, березень - травень 2015 року, вересень - листопад 2015 року, січень - травень 2016 року, січень - грудень 2017 року, січень - лютий 2018 року, січень - липень 2019 року.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період серпень - грудень 2013 року, січень - квітень 2014 року,  жовтень 2014 року, січень 2015 року, березень - травень 2015 року, вересень - листопад 2015 року, січень - травень 2016 року, січень - грудень 2017 року, січень - лютий 2018 року, січень - липень 2019 року (з урахуванням виплачених сум ).
В задоволенні іншої частини позову відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.
Зазначає, що відповідно у пункті 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 визначено, що у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважаться базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. У базовому місяці значення індексу споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не проводиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.
Отже, до 01.12.2015 будь-яке зростання складових грошового забезпечення військовослужбовців передбачало зміну базового місяця для нарахування індексації і базовий місяць для обрахунку індексації не був прив`язаний до зростання тарифних окладів військовослужбовців, тому базовий місяць - січень 2008 року не застосовувався.
З 01.12.2015, у відповідності до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» (далі - Постанова № 1013) давалося доручення керівникам державних органів ужити заходів щодо підвищення розмірів посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати), надбавок, доплат, премій з тим, щоб розмір підвищення всіх складових заробітної плати в сумарному виразі перевищив суму індексації, яку повинні були виплатити. У грудні 2015 року розмір підвищення грошового забезпечення військовослужбовців НГУ перевищив суму індексації за грудень 2015 року. Постановою № 1013 визначалося, що для проведення подальшої індексації заробітної плати обчислення індексу споживчих цін починається з січня 2016 року.
Відповідно до викладеного та згідно норм частини п`ятої статті 4 Закону про індексацію..., Постанови про особливості проведення індексації... і Порядку проведення індексації... грудень 2015 року є місяцем підвищення грошових доходів населення (грошового забезпечення військовослужбовців) випереджаючим шляхом з урахуванням прогнозного рівня інфляції, та, відповідно, для проведення подальшої індексації доходів обчислення індексу споживчих цін починається з січня 2016 р. відповідно до Порядку №1078. Індексація грошового забезпечення позивача за період з січня 2016 року по лютий 2018 року проведена згідно норм Закону про індексацію... шляхом підняття доходів випереджаючим шляхом самим Урядом, і відповідно, сума індексації грошового забезпечення позивача обчислена згідно норм, правил обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів, визначених Порядком проведення індексації... та Постановою про особливості проведення індексації... за період з січня 2016 по 28 лютого 2018 року становить 0,00 грн. щомісячно з різницею між сумою індексації і розміром підвищення доходу («фіксованою сумою індексації») 0,00 грн.
Таким чином, питання щодо обрахунку індексації, в тому числі, щодо визначення базового місяця для такого нарахування, у відповідності до положень Порядку № 1078 та Закону № 1282-ХІІ, покладається на відповідача, а тому, вимога Позивача є невмотивована, щодо зобов`язання військової частини НОМЕР_1 здійснити розрахунок індексації позивача з урахуванням базового місяця «січень 2008 року», оскільки суд не має права перебирати на себе повноваження органів державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питання, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади, суд уповноважений лише встановити право позивача на отримання індексації грошового забезпечення.
У відповідності до вимог ст. 311 КАС України, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 17.07.2019 №31 о/с позивача звільнено у запас, а наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 17.07.2019 №157 (по стройовій частині) його виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.
22.12.2021 року позивач звернувся до військової частини НОМЕР_1 із зверненням щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період його служби.
Листом №50/08/33-2926 від 21.12.2021 року військова частина НОМЕР_1 повідомила заявника про відсутність підстав для виплати індексації грошового забезпечення, зазначивши що індексація грошового забезпечення йому проводилась у повному обсязі, заборгованість відсутня.
Позивач, вважаючи порушеними його права, звернувся з позовом до суду.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що бездіяльність відповідача в частині невиплати індексації грошового забезпечення позивача за період   серпень - грудень 2013 року, січень - квітень 2014 року, жовтень 2014 року, січень 2015 року, березень - травень 2015 року, вересень - листопад 2015 року, січень - травень 2016 року, січень - грудень 2017 року, січень - лютий 2018 року, січень - липень 2019 року є протиправною, тому підлягає задоволенню. А враховуючи протиправність дій вілповідача задоволенню підлягає й похідна вимога щодо зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за вказані періоди.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, враховує наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Таким чином, враховуючи вимоги частини 1 статті 308 КАС України, апеляційному перегляду підлягає рішення Вінницького окружного адміністративного суду в оскаржуваній відповідачем частині.
Згідно зі статтею 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" визначено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.
Відповідно до частин 1-4 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону. Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України врегульовано Законом України "Про індексацію грошових доходів населення".
Статтею 1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" визначено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення (стаття 2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення").
Основною метою індексації грошових доходів населення є забезпечення достатнього життєвого рівня населення України за рахунок відшкодування подорожчання споживчих товарів і послуг.
Відповідно до положень частини 1 статті 4 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
Статтею 6 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" передбачено, що у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін. Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.
В силу вимог статей 18 та 19 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" індексація доходів населення відноситься до державних соціальних гарантій, які є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.
Постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17 липня 2003 року затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення.
Згідно з пунктом 2 вказаного Порядку індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу.
Відповідно до пункту 4 цього Порядку індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
У разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства (абзац 8 пункту 4 Порядку).
Відтак, індексація доходів громадян, зокрема грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних соціальних гарантій, а проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
Як встановлено з наявних в матеріалах справи доказів, індексація грошового забезпечення позивача під час проходження служби не здійснювалась за період  серпень - грудень 2013 року, січень - квітень 2014 року,  жовтень 2014 року, січень 2015 року, березень - травень 2015 року, вересень - листопад 2015 року, січень - травень 2016 року, січень - грудень 2017 року, січень - лютий 2018 року, січень - липень 2019 року.
Визначаючись щодо періоду за який позивач просить зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити йому індексацію грошового забезпечення (з 18.07.2013 по 17.07.2019), колегія судді зазначає наступне.
Відповідно до матеріалів справи за період  серпень - грудень 2013 року, січень - квітень 2014 року,  жовтень 2014 року, січень 2015 року, березень - травень 2015 року, вересень - листопад 2015 року, січень - травень 2016 року, січень - грудень 2017 року, січень - лютий 2018 року, січень - липень 2019 року позивачу не виплачувалась індексація грошового забезпечення.
Згідно з положеннями пункту 1-1 Порядку №1078, підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.
Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка до 1 січня 2016 р., а з 1 січня 2016 року в розмірі 103 відсотка.
Відповідно до норми абз. 3 п. 5 Порядку № 1078, сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.
30.08.2017 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» №704, якою встановлені розміри посадових окладів військовослужбовців, а саме 01 березня 2018 року.
Враховуючи, що в березні 2018 року відбулось підвищення окладів військовослужбовців, суд доходить висновку, що індексація грошового забезпечення позивачу підлягає нарахуванню та виплаті у період з 01.08.2013 по 28.02.2018 за виключенням місяців, в яких така індексація нараховувалась та виплачувалась.
Визначаючись щодо нарахування та виплати позивачеві індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 17.07.2019, суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 5 Порядку №1078 передбачено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у п. 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 %.
Отже, відповідно до п. 5 вказаного Порядку проведення індексації грошових доходів населення, індекс споживчих цін у березні 2018 року рівний 1 та індексація грошового забезпечення не нараховується.
Відповідно до офіційних даних, що містяться на сайті Державної служби статистики України, з квітня 2018 року індекс споживчих цін не перевищував 103% до грудня 2018, а тому передбачених законом підстав для індексації грошового забезпечення позивача за період з 01 березня 2018 року до грудня 2018 року немає.
Визначаючись щодо періоду з грудня 2018 по липень 2019, тобто по день звільнення позивача зі служби, то відповідно до довідки-розрахунку за вказаний період, що містяться в матеріалах справи, позивачу здійснена індексація грошового забезпечення в грудні 2018 року. Крім того, виплата індексації зафіксована у вересні - листопаді 2019 року, тобто в період, коли позивач вже був звільнений з військової служби. Проте, встановити з наданих сторонами доказів за який саме період були виплачені відповідні суми індексації у вересні - листопаді 2019 року не представляється можливим.
Враховуючи вищезазначені обставини колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що грошове забезпечення позивача за період січень - липень 2019 року підлягає індексації, з урахуванням вже виплачених сум.
Отже, бездіяльність відповідача в частині невиплати індексації грошового забезпечення позивача за період  серпень - грудень 2013 року, січень - квітень 2014 року,  жовтень 2014 року, січень 2015 року, березень - травень 2015 року, вересень - листопад 2015 року, січень - травень 2016 року, січень - грудень 2017 року, січень - лютий 2018 року, січень - липень 2019 року є протиправною.
З огляду на вищевикладене, висновок суду першої інстанції про задоволення вимоги щодо задоволення похідної позовної вимоги про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за вказані періоди є правомірним.
Щодо вимоги про зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення, виходячи з місяця підвищення (базового місяця) січень 2008 рік, то колегія суддів не переглядає рішення суду першої інстанції в цій частині, з огляду на те, що воно не є предметом апеляційного оскарження.
Відповідно до частин 1-3 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Зазначеним вимогам закону рішення суду в оскаржуваній відповідачем частині відповідає.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Апеляційний суд вважає, що Вінницький окружний адміністративний суд не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення без змін. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 06 січня 2023 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 
          
Головуючий	 	 	Капустинський М.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Сапальова Т.В.    Ватаманюк Р.В.