ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2023 року	Львів	Справа № 140/2352/22 пров. № А/857/9487/22	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії: 
головуючого судді:                               Гуляка В.В. 
суддів:                                                    Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й. 
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , 
на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 18 травня 2022 року (суддя – Костюкевич С.Ф., час ухвалення - не зазначено, місце ухвалення - м.Луцьк, дата складання повного тексту – не зазначена), 
в адміністративній справі №140/2352/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області, 
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги, 

                                                            встановив: 

У лютому 2022 року позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із адміністративним позовом до відповідача Головного управління ДПС у Волинській області, в якому просила визнати протиправними та скасувати: - податкове повідомлення-рішення №413185-13 від 30.06.2017 року, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінні від земельної ділянки на суму 27879,33 грн; - податкове повідомлення-рішення №15679-13 від 28.02.2018 року, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінні від земельної ділянки на суму 29011,84 грн; - податкову вимогу від 15.01.2018 року №13870-17. 
Відповідач позовних вимог не визнав, вважаючи їх безпідставними, в суді першої інстанції подав відзив на позовну заяву, просив у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю. 
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 18.05.2022 у задоволенні позову відмовлено. 
З цим рішенням суду першої інстанції не погодилася позивач та оскаржила його в апеляційному порядку. Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції порушує її передбачені законом права, а тому підлягає скасуванню з підстав, наведених в апеляційній скарзі. 
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт покликається на те, що із змісту оскаржуваного повідомлення-рішення взагалі не зрозуміло, на підставі якої наявної у позивача нерухомості воно прийняте, не вказано жодних об`єктів нерухомості, їх площі. Не зазначено конкретних норм ПК України чи інших нормативно-правових актів, які регулюють дані правовідносини. Не зазначено також ставку податку та її підстави. Крім того, жодного розрахунку податкового зобов`язання до жодного спірного повідомлення-рішення позивачу не надіслано, що, на думку скаржниці, не дає можливості взагалі зрозуміти, на підставі чого визначена сума податкового зобов`язання. За таких обставин відповідачем було безпідставно визначено позивачу податкові зобов`язання та винесено відповідні спірні податкові повідомлення-рішення, які в свою чергу з наведених підстав є протиправними, а тому підлягають скасуванню. Разом з тим, оскільки оскаржувана податкова вимога була сформована на підставі вищевказаного незаконного податкового повідомлення-рішення, тому також є незаконною та підлягає скасуванню в судовому порядку. Апелянт вважає, що суд безпідставно прийшов до переконання, що оспорювані податкові повідомлення-рішення та податкова вимога є правомірними, а тому оскаржуване судове рішення не може лишатись в силі. 
За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 18.05.2022 року та прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю. 
Відповідач подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, у якому вказав, що підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення. 

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення. 

Судом встановлено такі фактичні обставини справи. 
Згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, ОСОБА_1 є власником нерухомого майна, а саме - будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 537,9 кв.м. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 21633867, дата державної реєстрації 17.01.2008, форма власності - приватна, розмір частки – 1 (а.с. 30). 
Головним управлінням ДПС у Волинській області нарахований ОСОБА_1 податок на нерухоме майно як фізичній особі, яка є власником житлової нерухомості, внаслідок чого винесені податкові повідомлення-рішення: №413185-13 від 30.06.2017 за 2017 рік на суму 27879,33 грн. (а.с. 7); №15679-13 від 28.02.2018 за 2017 рік на суму 29011,84 грн. (а.с. 8). 
У зв`язку з несплатою ОСОБА_1 грошового зобов`язання ГУ ДПС у Волинській області направлено платнику податків податкову вимогу №13870-17 від 15.01.2018 (а.с. 9). 
Вказані податкові повідомлення-рішення та податкова вимога ГУ ДПС у Волинській області надсилались на адресу платника податку ОСОБА_1 поштовою кореспонденцією з повідомленням про вручення (а.с. 15-зв.–18). 
Позивач, вважаючи протиправними винесені щодо неї податкові повідомлення-рішення та податкову вимогу, звернулася із цим позовом до адміністративного суду. 

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач як суб`єкт владних повноважень, приймаючи спірні податкові повідомлення-рішення та податкову вимогу, належними та допустимими доказами довів їх правомірність. 
Суд апеляційної інстанції погоджується із такими висновками суду першої інстанції, з врахуванням наступного. 
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Тобто, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень. 
Так, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 року №71-VIII, набрав чинності з 01 січня 2015 року, (далі - Закон №71-VIII) запроваджено новий місцевий податок, зокрема податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. 
Відповідно до пп.266.1.1 п.266.1 ст.266 ПК України, платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості. 
Визначення платників податку в разі перебування об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості у спільній частковій або спільній сумісній власності кількох осіб: а) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній частковій власності кількох осіб, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку; б) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділений в натурі, платником податку є одна з таких осіб-власників, визначена за їх згодою, якщо інше не встановлено судом; в) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб і поділений між ними в натурі, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку (пп.266.1.2 п.266.1 ст.266 ПК України). 
Об`єктом оподаткування згідно пп.266.2.1 п.266.1 ст.266 ПК України, є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка. 
Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (пп.266.3.1 п.266.1 ст.266 ПК України). 
Відповідно до пп.266.3.2 п.266.1 ст.266 ПК України, база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності. 
Згідно п.п.266.4.1 п.266.3 ст.266 ПК України, база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується: 
а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів;
б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів;
в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів. 
Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік). 
Згідно п.п.266.4.3 п.266.4 ст.266 ПК України, пільги з податку, передбачені підпунктами 266.4.1 та 266.4.2 цього пункту, для фізичних осіб не застосовуються до: - об`єкта/об`єктів оподаткування, якщо площа такого/таких об`єкта/об`єктів перевищує п`ятикратний розмір неоподатковуваної площі, встановленої підпунктом 266.4.1 цього пункту; - об`єкта/об`єктів оподаткування, що використовуються їх власниками з метою одержання доходів (здаються в оренду, лізинг, позичку, використовуються у підприємницькій діяльності). 
Згідно п.п.266.5.1 п.266.5 ст.266 ПК України, ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування. 
Згідно п.п.266.6.1 п.266.6 ст.266 ПК України, базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року. 
Згідно п.п.266.7.1 п.266.7 ст.266 ПК України, обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку: 
а) за наявності у власності платника податку одного об`єкта житлової нерухомості, в тому числі його частки, податок обчислюється, виходячи з бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку; 
б) за наявності у власності платника податку більше одного об`єкта житлової нерухомості одного типу, в тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;
в) за наявності у власності платника податку об`єктів житлової нерухомості різних видів, у тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпункту "в" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;
г) сума податку, обчислена з урахуванням підпунктів "б" і "в" цього підпункту, розподіляється контролюючим органом пропорційно до питомої ваги загальної площі кожного з об`єктів житлової нерухомості. 
Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку. 
Згідно п.п.266.7.1 п.266.7 ст.266 ПК України, за наявності у власності платника податку об`єкта (об`єктів) житлової нерухомості, у тому числі його частки, що перебуває у власності фізичної чи юридичної особи - платника податку, загальна площа якого перевищує 300 квадратних метрів (для квартири) та/або 500 квадратних метрів (для будинку), сума податку, розрахована відповідно до підпунктів "а"-"г" підпункту 266.7.1 цього пункту, збільшується на 25000 гривень на рік за кожен такий об`єкт житлової нерухомості (його частку). 
Згідно п.п.266.7.2 п.266.7 ст.266 ПК України, податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному   статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком). 
Щодо новоствореного (нововведеного) об`єкта житлової та/або нежитлової нерухомості податок сплачується фізичною особою-платником починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий об`єкт. 
Контролюючі органи за місцем проживання (реєстрації) платників податку в десятиденний строк інформують відповідні контролюючі органи за місцезнаходженням об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості про надіслані (вручені) платнику податку податкові повідомлення-рішення про сплату податку у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. 
Згідно п.п.266.9.1 п.266.9 ст.266 ПК України, податок сплачується за місцем розташування об`єкта/об`єктів оподаткування і зараховується до відповідного бюджету згідно з положеннями   Бюджетного кодексу України. 
Судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що контролюючим органом ОСОБА_1 як власнику об`єкта оподаткування – будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 537,9 кв.м, у відповідності до пп.266.7.1 п.266.7 ст.266 ПК України, сформовано податкові повідомлення-рішення №413185-13 від 30.06.2017 року, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінні від земельної ділянки на суму 27879,33 грн за 2016 податковий період; податкове повідомлення-рішення №15679-13 від 28.02.2018 року, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінні від земельної ділянки на суму 29011,84 грн за 2017 податковий період. 
З матеріалів справи вбачається, що житловий будинок, загальною площею 537,9 кв.м  за адресою: АДРЕСА_1 згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно перебуває у приватній власності ОСОБА_1 , частка власності - 1, а тому відповідачем із застосуванням ст.266 ПК України, винесено правомірно оскаржувані податкові повідомлення-рішення щодо зазначеного об`єкту житлової нерухомості. 
Також колегією суддів перевірено розрахунок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки по об`єкту оподаткування, який належить ОСОБА_1 : загальною площею 537,9 кв.м  за адресою: АДРЕСА_1 , і встановлено правильність визначення розміру податкових зобов`язань згідно спірних податкових повідомлень-рішень за 2016, 2017 податкові періоди (а.с. 18-зв., 19). 
Зокрема, Ратнівська селищна рада рішеннями про місцеві податки і збори на 2016 та 2017 роки вирішила про встановлення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, а саме ставку податку на житлову нерухомість, в сумі 0,5% (за 2016 рік) та 0,3% (за 2017 рік) розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування. 
У власності позивача за адресою АДРЕСА_1 знаходиться будинок загальною площею 537,9 кв.м. Пільгова площа відповідно до підпункту «б» 266.4.1. становить 120 кв. метрів, тобто площа, яка оподатковується становить 417,9 кв. метрів. 
У 2016 році мінімальна заробітна плата на 1 січня становила 1378 грн., ставка податку становила 0,5% за 1 кв. метр бази оподаткування, тобто 6,89 грн. за 1 кв. метр, у позивача площа, яка оподатковується становить 417,9 кв. метрів, тобто 2879,33 грн., а також відповідно до підпункту «ґ» 266.7.1. за наявності у власності платника податку об`єкта (об`єктів) житлової нерухомості, у тому числі його частки, що перебуває у власності фізичної чи юридичної особи - платника податку, загальна площа якого перевищує 300 квадратних метрів (для квартири) та/або 500 квадратних метрів (для будинку), сума податку, розрахована відповідно до підпунктів "а" - "г" цього підпункту, збільшується на 25000 гривень на рік за кожен такий об`єкт житлової нерухомості (його частку), тобто ОСОБА_1 за 2016 рік на податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки було нараховано 27879,33 грн.. 
У 2017 році мінімальна заробітна плата на 1 січня становила 3200 грн., ставка податку становила 0,3% за 1 кв. метр бази оподаткування, тобто 9,60 грн. за 1 кв. метр, у позивача площа, яка оподатковується становить 417,9 кв. метрів, тобто 4011,84 грн., а також відповідно до підпункту «ґ» 266.7.1. за наявності у власності платника податку об`єкта (об`єктів) житлової нерухомості, у тому числі його частки, що перебуває у власності фізичної чи юридичної особи - платника податку, загальна площа якого перевищує 300 квадратних метрів (для квартири) та/або 500 квадратних метрів (для будинку), сума податку, розрахована відповідно до підпунктів "а" - "г" цього підпункту, збільшується на 25000 гривень на рік за кожен такий об`єкт житлової нерухомості (його частку), тобто ОСОБА_1 за 2017 рік на податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки було нараховано 29011,84 грн.. 
Сума податкового боргу платника податків станом на 15.01.2018 року становила 27879,33 грн., відповідно до цього була винесена вимога від 15.01.2018 року №13870-17 на відповідну суму та відправлена ОСОБА_1 .. 
Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що податкові повідомлення-рішення від 30.06.2017 №413185-13, від 28.02.2018 №15679-13 винесені контролюючим органом правомірно, а тому відсутні підстави для їх скасування. 
У зв`язку із правомірністю наведених вище податкових повідомлень-рішень Головне управління ДПС у Волинській області у законний спосіб 15.01.2018 сформував та надіслав ОСОБА_1 податкову вимогу №13870-17, а саме, у зв`язку із несплатою позивачем податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінні від земельної ділянки. 
При цьому, колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта щодо підстав та розрахунку нарахованих податкових зобов`язань, оскільки відповідно до приписів п.п.266.7.3 п.266.7 ст.266 ПК України, платники податку мають право звернутися до контролюючого органу за місцем проживання (реєстрації) для проведення звірки щодо: об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості; розміру загальної площі об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності платника податку; права на користування пільгою із сплати податку; розміру ставки податку; нарахованої суми податку. Проте, таким правом позивач не скористалася. 
Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
З урахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції всебічно з`ясовано обставини справи, рішення суду першої інстанції винесено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому немає підстав для його скасування. 
Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження). 
Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України. 
Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд – 

                                                       постановив: 

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення. 
Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 18 травня 2022 року в адміністративній справі №140/2352/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги – залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	В. В. Гуляк 	
судді	 	Н. В. Ільчишин 	
 	 	Р. Й. Коваль