КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М              У К Р А Ї Н И
 
19 січня 2023 року                                                                               м. Київ
 
            Унікальний номер справи № 753/23446/21
Апеляційне провадження № 22-ц/824/281/2023
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого  -  Левенця Б.Б.,
суддів - Борисової О.В.,Ратнікової В.М.,
за участю секретаря судового засідання - Савлук І.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 26 вересня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Цимбал І.К., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -
 
в с т а н о в и в :
 
У листопаді 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб з відповідачем ОСОБА_1 , зареєстрований 04 листопада 2017 року в Солом`янському районному у м. Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 2926, а також стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 5 000 грн. щомісячно з дня подання позову та до досягнення дитиною повноліття.
В обґрунтування позову зазначала, що 04 листопада 2017 року між сторонами було укладено шлюб, в якому народилася дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначала, що останні два роки спільне життя з відповідачем погіршилося. Між сторонами постійно виникають непорозуміння та сварки, що негативно впливає на обстановку в родині, виховання та розвиток дитини. Сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, примирення між ними не можливо, крім того, відповідач проживає окремо за адресою своєї реєстрації.
Вказувала, що їх спільний син проживає разом з нею, якого вона утримує самостійно. У 2020 році сторони прийняли спільне рішення щодо відвідування дитиною приватного дитячого садочка, вартість якого становить 10 000,00 грн. на місяць. Також дитина відвідує секцію футболу, яка коштує 1 000,00 грн. на місяць. Окрім того, позивач несе витрати на харчування, одяг, взуття, лікування дитини, комунальні послуги. Такі витрати є вимушеними та необхідними, оскільки позивач залишилася сама з дитиною, вимушена працювати в іншому місті. Приблизно в місяць позивач витрачає 18 000,00 грн. на дитину, а також несе додаткові витрати на транспорт.
У липні 2022 року позивач подала до суду заяву про збільшення позовних вимог та просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 9 000 грн. щомісячно з дня подання позову та до досягнення дитиною повноліття (а.с. 1-3, 70-72).
У грудні 2021 року відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги в частині розірвання шлюбу визнав. В частині стягнення аліментів просив позов задовольнити частково, та визначити розмір аліментів у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що складає 1006,50 грн. на місяць, посилаючись на те, що піклується про непрацездатних батьків, яким також надає матеріальну допомогу. Вказував, що має нестабільний дохід від адвокатської діяльності. При цьому, дитина є здоровою та не потребує значних витрат пов`язаних з її утриманням та доглядом (а.с. 23-26). 
У січні 2022 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якому вона заперечувала проти доводів відповідача щодо стягнення аліментів в розмірі половини прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вказувала, що відповідач в обґрунтування своїх заперечень щодо матеріальної допомоги на утримання батьків не надав доказів стосовно розміру пенсійного забезпечення останніх, крім того мати відповідача зареєстрована як ФОП, а батько відповідача згідно з документами долученими до відзиву перебуває на пенсії як військовослужбовець у відставці, а відтак доказів стосовно розміру допомоги з врахуванням доходів батьків відповідачем не надано. Крім того, після народження дитини, відповідач оформив допомогу при народженні дитини на своє ім`я, та продовжує її отримувати, в той час коли дитина проживає з позивачем (а.с. 39-40).
ОСОБА_1 подав заперечення на відповідь на відзив, де зазначив, що допомогу після народження дитини оформив на своє ім`я, оскільки всі документи подавав онлайн. Проте дані кошти витрачав на оплату занять футболу, а тому твердження позивача стосовно того що дані кошти відповідач залишає собі є неправдивими. Щодо допомоги батькам зазначив, що останні потребують системного лікування, оскільки в жовтні 2021 перехворіли на коронавірусну хворобу. Звертав увагу, що допомогу сину надає систематично в натуральній формі, зокрема купує новий одяг (а.с. 46-48).
Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 26 вересня 2022 року вказаний позов задоволено. Шлюб зареєстрований 04 листопада 2017 року у Солом`янському районному у м. Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 2926, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - розірвано. Після розірвання шлюбу прізвище сторонам залишено без змін. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 9 000 грн. 00 коп., щомісячно, починаючи з 17 листопада 2021 року і до повноліття дитини, який підлягає індексації відповідно до закону. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 908 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 908 грн. Допущено до негайного виконання рішення в межах стягнення аліментів за один місяць (а.с. 99-101).
Не погодившись з рішенням районного суду, 22 листопада 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду запеляційною скаргою, в якій просив рішення суду в частині визначення розміру аліментів скасувати та ухвалити нове рішення в цій частині, яким визначити розмір аліментів у розмірі 1500,00 грн., в іншій частині залишити без змін (а.с. 105-113).
Апеляційну скаргу мотивував тим, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Так, заяву про збільшення позовних вимог було неправомірно прийнято судом, оскільки подано таку заяву з пропуском строку. Зазначав, що у матеріалах справи відсутні докази того, що у період з 17 листопада 2021 року по травень 2022 року позивач несла витрати на приватний садочок для дитини. Зауважив, що позивач разом з дитиною у вказаний період перебувала у матері у м. Вінниця та отримувала допомогу переселенця. Тому вважає, що позивачу було присуджено кошти на утримання дитини, яких вона не витрачала, що є її збагаченням, а не покриттям витрат на утримання сина.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 - адвокат Гопкало В.В. просив залишити рішення без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення (а.с. 141-144).
 
У судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 підтримав скаргу і просив її задовольнити. Позивачка ОСОБА_2 заперечувала проти скарги і просила її відхилити. 
 
Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 26 вересня 2022 року оскаржується відповідачем лише в частині визначення розміру стягнення з нього аліментів, тому в частині розірвання шлюбу рішення суду не переглядається.
 
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково за наступних підстав.
 
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, сторони зареєстрували шлюб 04 листопада 2017 у Солом`янському районному у м. Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 2926, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 5).
За час шлюбу у сторін народилася дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 6).
Згідно довідок про реєстрацію місяця проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивач разом з дитиною зареєстровані за адресою місця проживання: АДРЕСА_1 (а.с. 7, 10).
Сторони не заперечували факту проживання дитини разом з позивачем.
 
Частиною 2 ст. 51 Конституції України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Аналогічний обов`язок закріплений у ч. 1 ст. 180 СК України.
Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка є частиною національного законодавства України, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Частиною 1 ст. 182 СК України визначені обставини, які суд враховує при визначенні розміру аліментів: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
За змістом ч. 1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.
Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.
Порядок стягнення аліментів визначено у ст. 71 цього Закону та ст. ст. 194 - 197, 274 СК України.
Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.
 
У липні 2022 року позивач подала до суду заяву про збільшення позовних вимог та просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 9 000,00 грн. щомісячно з дня подання позову та до досягнення дитиною повноліття (а.с. 1-3, 70-72).
В апеляційній скарзі відповідач посилався на те, що заяву про збільшення позовних вимог подана з пропуском строку, у зв`язку з чим заяву розглянуто судом неправомірно.
Колегія суддів перевірила такі доводи апелянта та дійшла наступного висновку.
Згідно з п. 2 ч. 2, ч. 3 ст. 49 ЦПК України крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу: позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. До закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.
При поданні вказаних заяв (клопотань) позивач має дотримуватися правил вчинення відповідної процесуальної дії, недодержання яких тягне за собою процесуальні наслідки, передбачені ЦПК України.
У п. 6, 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України встановлено, що  учасники справи зобов`язані: виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 25 листопада 2021 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін на 10 січня 2022 року о 10 год. 10 хв. (а.с. 19).
Заяву про збільшення позовних вимог позивач подала до суду 11 липня 2022 року, тобто після початку першого судового засідання (а.с. 70-72).
Таким чином, заяву про збільшення позовних вимог подано позивачем з пропуском строку, встановленого п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, а тому суд першої інстанції мав відмовити у прийнятті заяви про збільшення позовних вимог та повернути таку заяву позивачу.
Відповідна правова позиція міститься і в постанові Верховного Суду від 01 листопада 2021 року у справі № 405/3360/17 (провадження № 61-9545св21)
Апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції врахувавши заяву про збільшення позовних вимог та стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі 9 000,00 грн., вийшов за межі вимог позовної заяви.
Так, позивач звертаючись до суду з позовом просила стягнути з відповідача аліменти на утримання їх дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,у твердій грошовій сумі у розмірі 5 000,00 грн. щомісячно (а.с. 1-3).
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилалася на фінансову спроможність відповідача сплачувати аліменти у визначеному нею розмірі.
Відповідач заперечував фінансову спроможність платити аліменти на дитину у визначеному позивачем розмірі посилаючись на те, що на його утриманні перебувають батьки пенсіонери, які потребують його фінансової допомоги на лікування. 
Відповідач в апеляційній скарзі визнав позовні вимоги щодо сплати аліментів на дитину у розмірі 1500,00 грн.
Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідач надав до суду копію свою свідоцтва про народження, копію пенсійного посвідчення за віком своєї матері ОСОБА_4 та копію пенсійного посвідчення свого батька ОСОБА_5 , полковника, за вислугу строків служби (за вислугу років) (а.с. 34-36).
Також відповідач надав медичну документацію щодо стану здоров`я його батьків та проходження ними медичних оглядів (а.с. 52-58).
Проте надані відповідачем до суду першої інстанції докази суд оцінює критично, оскільки ними не підтверджено перебування батьків на утримання позивача, у т.ч. понесення відповідачем витрат на лікування батьків.
На виконання ухвали Дарницького районного суду міста Києва від 02 серпня 2022 року головним управлінням ДПС у м. Києві було надано довідку щодо суми доходів та утриманих податків з IV кварталу 2021 року по І квартал 2022 року стосовно ОСОБА_1 (а.с. 88).
З вказаної довідки вбачається, що відповідачу ОСОБА_1 нараховано:
- у жовтні 2021 року - 860,00 грн. (соціальна виплата з бюджету), 10 800,00 грн. (дохід, виплачений самозайнятій особі), 5 000,00 грн. (дохід, виплачений самозайнятій особі), 9 550,00 грн. (дохід, виплачений самозайнятій особі);
- у листопаді 2021 року - 860,00 грн. (соціальна виплата з бюджету);
- у грудні 2021 року - 860,00 грн. (соціальна виплата з бюджету), 76 400,00 грн. (дохід, виплачений самозайнятій особі);
- у січні 2022 року - 38 200,00 грн. (дохід, виплачений самозайнятій особі);
- у лютому 2022 року - 38 200,00 грн. (дохід, виплачений самозайнятій особі);
- у березні 2022 року - 1 720,00 грн. (соціальна виплата з бюджету), 33 636,00 грн. (дохід, виплачений самозайнятій особі).
Згідно з довідкою Управління соціального захисту населення Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації від 05 січня 2022 року ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні з 01 квітня 2019 року як отримувач допомоги при народженні дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 63).
Заперечуючи проти заявленого позивачем розміру аліментів на утримання дитини відповідач не спростував наявні у матеріалах справи докази, не надав до суду будь-яких доказів свого скрутного матеріального становища, відсутності доходів та неможливості сплачувати аліменти на утримання дитини.
Виходячи з того, що матеріали справи не містять доказів того, що відповідач немає змоги надавати кошти на утримання дитини, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачмає фінансову спроможність сплачувати аліменти у розмірі 3 000,00 грн. на дитину щомісячно починаючи з дня пред`явлення позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття.
Визначивши такий розмір стягуваних аліментів, апеляційний суд врахував передбачений законодавством обов`язок обох батьків утримувати дитину та положення ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», якою установлено у 2021 році прожитковий мінімум в розрахунку на місяць дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень. У 2022 році встановлено прожитковий мінімум в розрахунку на місяцьдітей віком до 6 років: з 1 січня - 2100 гривень, з 1 липня - 2201 гривня, з 1 грудня - 2272 гривні.
При цьому таке рішення не позбавляє відповідача заявляти про зменшення суми стягуваних аліментів або припинення їх стягнення у випадку зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я та в інших випадках, передбачених СК України. 
Доводи апелянта про здійснення ним витрат на секцію футболу та купівлю одягу колегія суддів відхилила з огляду на положення ст. 185 СК України, відповідно до якої вказані витрати віднесені до додаткових витрат, що не є предметом спору у цій справі. 
Посилання апелянта на не підписання помічником судді районного суду довідки, яка міститься в матеріалах справи, не впливає на вирішення справи по суті спору, а тому колегія суддів вказані доводи відхилила (а.с. 83).
Інші доводи апелянта цих висновків суду не спростовують, тому суд апеляційної інстанції їх відхилив.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
            На підставі ст. 141 ЦПК України понесені апелянтом судові витрати мають бути віднесені на його рахунок.
 
Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд -
 
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково. 
Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 26 вересня 2022 року - скасувати в частині визначення розміру стягнутих аліментів та ухвалити в цій частині нове судове рішення.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі - 3 000 (три тисячі) грн. 00 коп., щомісячно, починаючи з 17 листопада 2021 року і до повноліття дитини, який щорічно підлягає індексації відповідно до закону.
В іншій частині рішення Дарницького районного суду міста Києва від 26 вересня 2022 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття і оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.
Дата складання повного судового рішення - 20 січня 2023 року.
 
Судді Київського апеляційного суду:                                          Б.Б. Левенець

                                                                                                          О.В. Борисова

В.М. Ратнікова