Справа № 127/27370/22 
Провадження № 33/801/84/2023
Категорія: 146 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Романюк Л. Ф.
Доповідач: Сопрун В. В.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2023 року                                                                               м. Вінниця
Вінницький апеляційний суд в складі судді Сопруна В.В., 
за участю ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 - адвоката Сілагіна Г.А.,
розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2  за ст.124 КУпАП, за апеляційною скаргою  ОСОБА_2 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 22 грудня 2022 року,

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 361927, 18 листопада 2022 року, о 08.36 год, в м. Вінниця, по вулиці Пирогова, 134, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки «ЗАЗ», д/з НОМЕР_1 , виїжджаючи на дорогу з прилеглої території, не надав дорогу автомобілю ВАЗ 21440 д/з НОМЕР_2 , що рухався по вул. Пирогова в результаті чого допустив із ним зіткнення внаслідок транспортні засоби, отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 10.2 ПДР України. 
Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 22 грудня 2022 року, ОСОБА_2 , визнано винним за ст.124 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді одного року позбавлення права керування транспортними засобами.
Не погодившись з постановою суду  ОСОБА_2 , подав апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі просить оскаржувану постанову скасувати, прийняти нову, якою закрити провадження у справі, відносно нього у зв`язку відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. 
Заслухавши  ОСОБА_1 , адвоката Сілагіна Г.А., дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без змін.
Відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Згідно роз`яснень, викладених у п.24 постанови Пленуму ВСУ №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП.
Статтями 245, 278, 280 КУпАП передбачено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом. При підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, а при розгляді справи слід з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Вищезазначені вимоги чинного законодавства при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ст. 124 КпАП України, судом першої інстанції були дотримані в повному обсязі.
З доводами наведеними в апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції погодитися не може, зважаючи на таке.
Згідно ст. 124 КУпАП - порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.
У п. 1.3 ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Відповідно до пункту 1.4 ПДР України, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.
Пункт 1.9 ПДР України передбачає, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 361927, 18 листопада 2022 року, о 08.36 год, в м. Вінниця, по вулиці Пирогова, 134, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки «ЗАЗ», д/з НОМЕР_1 , виїжджаючи на дорогу з прилеглої території, не надав дорогу автомобілю ВАЗ 21440 д/з НОМЕР_2 , що рухався по вул. Пирогова в результаті чого допустив із ним зіткнення внаслідок транспортні засоби, отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 10.2 ПДР України, вчинивши правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
Вимогами пункту 10.2 ПДР України встановлено, виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги - велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає.
За порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, передбачена відповідальність за статтею 124 КУпАП.
За змістом КУпАП невід`ємною ознакою складу адміністративного правопорушення є вина особи у його вчиненні, яку зумовлює, зокрема наявність реальної можливості не вчинити дії або відвернути наслідки, які складають об`єктивну сторону правопорушення.
В суді першої та апеляційної інстанції ОСОБА_2 свою вину у вчиненому правопорушенні не визнав, вказавши, що рухався по своїй смузі руху. 
Разом з тим, незважаючи на невизнання ОСОБА_2 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, його вина повністю підтверджується наявними в матеріалах адміністративного провадження доказами даної дорожньо-транспортної пригоди.
Апеляційний суд вважає встановленим, що водієм ОСОБА_2 було порушено п.10.2, Правил дорожнього руху України, що спричинило дорожньо-транспортну пригоду внаслідок якої відбулось зіткнення транспортних засобів.
Апеляційний суд вважає неспроможними доводи ОСОБА_2 стосовно того, що зіткнення автомобіля під його керуванням з автомобілем під керуванням ОСОБА_1 відбулось внаслідок порушення останнім правил дорожнього руху, оскільки він не впевнився в безпечності руху, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, оскільки саме його діями було створено дорожньо-транспортну пригоду внаслідок якої відбулось зіткнення транспортних засобів.
Таким чином, сукупність досліджених судом доказів свідчить про те, що дорожньо-транспортна пригода, яка призвела до зіткнення транспортних засобів відбулась внаслідок порушення ОСОБА_2 вимог п.10.2 ПДР України.
Наявний в матеріалах справи диск з відеозаписом містить дані, які стосуються часу після події настання ДТП та не спростовує обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, в частині порушення ОСОБА_2 п.п. 10.2, ПДР.
Посилання ОСОБА_2 щодо того, що план-схема є неналежним та недопустимим доказом є безпідставними, оскільки складено відповідно вимогам, визначеним Наказом Міністерства внутрішніх справ від 07 листопада 2015 року №1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», за участю понятих, і відомості у якій засвідчені їх підписами, відповідно до якої зафіксовано місце ДТП, напрямок руху транспортних засобів, їх розташування після зіткнення та місце, де це відбулося, дорожню обстановку, заміри на місці ДТП відносно нерухомих об`єктів.
Вирішуючи питання про визначення відносно ОСОБА_2 адміністративного стягнення, слід зазначити, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, вказано, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.
Інші доводи апелянта є безпідставними, є особистою думкою ОСОБА_2 та суперечать наявним матеріалам.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 та надані ним в апеляційному суді пояснення про те, що суд першої інстанції безпідставно визнав його винним у вчиненні ДТП, та що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є безпідставними, остільки суперечать доказам, які є належними, достатніми та допустимими на які суд обґрунтовано послався в постанові.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи справу, дійшов правильного висновку про винуватість ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП України. Підстави для скасування або зміни постанови суду першої інстанції відсутні.
У відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
Виходячи з вищезазначеного, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою. Підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.
Враховуючи наведене, керуючись ст. 294 КУпАП, суд,
постановив:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 22 грудня 2022 року, залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького
апеляційного суду                                                           В. В. Сопрун