ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2023 року 
м. Київ
справа №480/4620/18
адміністративне провадження № К/9901/19269/19 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючий - Стародуб О.П.,
судді -Єзеров А.А., Кравчук В.М.,
розглянув в порядку письмового провадження касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 20.06.2019 (судді- Ральченко І.М., Бершов Г.Є., Катунов В.В.)
у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до управління Держпраці у Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення,
ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ
В грудні 2018 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив:
- визнати протиправним і скасувати припис про усунення виявлених порушень № СМ1896/942/АВ/П від 09.11.2018;
- визнати протиправним та скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № СМ1896/942/АВ/ТД-ФС від 15.11.2018.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ
Судами попередніх інстанцій встановлено, що 16.10.2018 начальником Управління Держпраці у Сумській області прийнято наказ № 1727 про проведення інспекційного відвідування з питань додержання законодавства про працю позивачем (том 1, а.с.65).
На підставі наказу від 16.10.2018 № 1727 начальником Управління Держпраці у Сумській області видано направлення № 876/СМ1896 на проведення інспекційного відвідування суб`єкта господарювання, яке дійсне з 18.10.2018 по 19.10.2018 (том 1, а.с.66).
Посадовими особами відповідача з 18.10.2018 по 19.10.2018 проведено інспекційне відвідування позивача щодо дотримання законодавства про працю. За результатами якого складено акт інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю № СМ1896/942/АВ від 19.10.2018 (том 1, а.с.67-71).
В ході інспекційного відвідування встановлено факт укладання цивільно-правових договорів з 9 особами, які протягом липня 2017 року - вересня 2018 року надавали послуги по викладанню занять в учбових групах та послуги з практичного навчання водінню в навчальних групах. Зазначені цивільно-правові договори систематично переукладалися з одними й тими ж особами протягом строку, що перевищує рік. 
А саме укладено цивільно - правові договори том 1, а.с.82-112, 143, 145, 147, 149, 151, 153, 155, 157, 159, 161,162) з наступними особами:
- ОСОБА_2 від 03.10.2017, від 03.11.2017, від 04.12.2017, від 02.01.2018. від 05.02.2018, від 05.03.2018, від 02.04.2018, від 02.05.2018, від 04.06.2018, від 02.07.2018, від 06.08.2018, від 03,09.2018 на падання послуг з практичного навчання водінню транспортних засобів категорій "ВЕ, С1Е, СЕ";
- ОСОБА_3 від 03.10.2017, від 03.11.2017, від 04.12.2017, від 02.01.2018, від 05.02.2018, від 05.03.2018, від 02.04.2018, від 02.05.2018, від 04.06.2018, від 02.07.2018, від 06.08.2018, від. 03.09.2018, від 03.10.2018 на надання послуги практичного навчання водінню категорії «В»;
- ОСОБА_4 від 03.10.2017, від 03.11.2017, від 04.12.2017, від 02.01.2018, від 05.02.2012. від 05.03.2018, від 02.04.3018, від 02.05.2018, від 04.06.2018, від 02.07.2018. від 06.08.2018, від 03.09.2018, від 03.10.2018 на надання послуги практичного навчання водінню категорії «В»;
- ОСОБА_5 від 03.10.2017, від 03.11.2017, від 04.12.2017, від 02.01.2018, від 05.02.2018, від 05.03.2018, від 02.04.2018 на надання послуги практичного навчання водінню категорії «В»;
- ОСОБА_6 від 03.10.2017, від 03.11.2017, від 04.12.2017, від 02.01.2018, від 05.02.2018, від 05.03.2018, від 02.04.7018, від 02.05.2018, від 04.06.2018, від 02.07.2018, від 06.08.2018, від 03.09.2018, від 03.10.2018 на надання послуги практичного навчання водінню категорії «В»;
- ОСОБА_7 від 04.12.2017, від 02.01.2018, від 05.02.2018, від 05.03.2018, від 02.04.2018, від 02.05.2018, від 04.06.2018, від 02.07.2018, від 06.08.2018, від 03.09.2018, від 03.10.2018 на надання послуги практичного навчання водінню категорії «А»;
- ОСОБА_8 від 03.09.2018, від 03.10.2018 на надання послуги практичного навчання водінню категорії «С»;
- ОСОБА_9 від 02.04.2018, від 02.05.2018, від 04.06.2018. від 02.07.2018, від 06.08.2018, від 03.09.2018, від 03.10.2018 на надання послуги викладання ПДР, основ керування ТЗ і вимог БДР, етики водіння ТЗ;
- ОСОБА_10 від 03.10.2017, від 03.11.2017, від 04.12.2017, від 02.01.2018, від 05.02.2018, від 05.03.2018, від 02.04.2018, від 02.05.2018, від 04.06.2018, від 02.07.2018, від 06.08.2018, від 03.09.2018, від 03.11.2018 на надання послуги викладання ПДР, основ керування ТЗ і вимог БДР, етики водіння ТЗ
Перевіркою встановлено порушення ч.ч.1, 3 ст. 24 КЗпП України, а саме: не укладення в письмовій формі трудових договорів з ОСОБА_2 , ОСОБА_11 , ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , ОСОБА_12 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , а також допущення до виконання робіт вказаних осіб без укладання трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника чи уповноваженого ним органу та без повідомлення органу центральної влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідачем винесено припис про усунення виявлених порушень №СМ1896/942/АВ/П від 09.11.2018 (том 1, а.с.27-28), яким зобов`язано позивача у строк до 09.12.2018 усунути виявлені перевіркою порушення.
15.11.2018 на підставі вищезазначеного акту відповідачем прийнято постанову про накладення штрафу уповноваженими особами № СМ1896/942/АВ/ТД-ФС в розмірі 1005210, 00 грн. (том 1, а.с.29-33).
Судами також встановлено, що відповідно до цивільно-правових договорів, замовник (позивач). доручив виконавцям виконати конкретний обсяг робіт, а саме надати послуги з практичного навчання водінню транспортних засобів, викладання ПДР, основ керування ТЗ і вимог БДР, етики водіння ТЗ у певній кількості годин та у чітко визначений строк.
Відповідно до п. 1.1 вищевказаних договорів Виконавець виконує роботу на свій ризик, самостійно організовує виконання роботи, не підлягає під дію правил внутрішнього трудового розпорядку, не має права на одержання допомоги із соціального страхування, не сплачує страхові внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням.
На підтвердження виконання умов цивільно-правових договорів позивачем надано акти приймання-здачі виконаних робіт (том 1, зворотній бік а.с.82-105, а.с.144, 146, 148, 150, 152, 154, 156, 158, 160, 163-165). Позивачем надано атестати спеціалістів з підготовки водіїв та медичні довідки щодо придатності до керування транспортним засобом (том 1, а.с.166-183).
Факти проведення виплат грошових коштів на виконання цивільно-правових договорів позивача з ОСОБА_2 , ОСОБА_11 , ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , ОСОБА_12 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 підтверджуються відомостями виплати винагороди по договорам цивільно-правового характеру (а.с.34-48, 113-116, 122).
Судами також встановлено, що семеро із вищевказаних осіб працевлаштовані на інших підприємствах, установах та організаціях, а саме: ОСОБА_2 працює з 01.11.2010 на посаді оператора заправної станції № 3 ТОВ "Сигмус"; ОСОБА_11 працює з 25.01.2017 водієм 2 класу ТОВ "ДС Пром Груп"; ОСОБА_4 працює з 03.10.2001 на посаді начальника служби ремонту Конотопської центральної районної лікарні; ОСОБА_5 працює з 01.11.2010 на посаді оператора заправної станції № 2 ТОВ "Сигмус"; ОСОБА_6 працює з 01.02.2015 водієм на Конотопській станції екстреної (швидкої) медичної допомоги; ОСОБА_9 працює з 01.09.2016 на посаді викладача професійно-теоретичної підготовки ДПТНЗ "Конотопський професійний аграрний ліцей"; ОСОБА_10 працює з 01.11.1980 на посаді викладача спецдисциплін ДПТНЗ "Конотопський професійний аграрний ліцей", що підтверджується трудовими книжками зазначених осіб (а.с.184-197).
ЗМІСТ РІШЕНЬ СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 19.02.2019 позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Сумській області про визнання протиправними та скасування припису та постанови - задоволено.
Визнано протиправним і скасовано припис Управління Держпраці у Сумській області про усунення виявлених порушень від 09.11.2018 № СМ 1896/942/АВ/П.
Визнано протиправною та скасовано постанову Управління Держпраці у Сумській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 15.11.2018 № СМ1896/942/АВ/ТД-ФС.
Суд першої інстанції виходив з того, що покликання відповідача на те, що предметом укладених договорів між позивачем та ОСОБА_2 , ОСОБА_11 , ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , ОСОБА_12 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 - передбачено виконання трудової функції за професією "викладача" (код за Класифікатором професій ДК 003:2010-23), договори укладено на виконання процесу праці, який триває постійно, і не носить разового характеру, а також на те, що предмет договору передбачає виконання особою роботи, яка реалізує основний вид діяльності позивача, а саме підготовку водіїв транспортних засобів - не знайшли свого підтвердження.
Зазначені обставини не можуть свідчити про трудовий характер правовідносин між сторонами, оскільки у даному випадку ОСОБА_2 , ОСОБА_11 , ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , ОСОБА_12 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 виконували за цивільно-правовими договорами певні роботи за винагороду, де оплачувався не процес праці, а результат після закінчення роботи за актом виконаних робіт.
Жодних передбачених законом обставин, які б вказували на нікчемність договорів позивача з вказаними особами перевіркою не встановлено, а відповідач не має повноважень на визнання укладених позивачем з виконавцями робіт цивільно-правових договорів недійсними або визнавати їх трудовими чи на власний розсуд тлумачити їх умови. Чинним законодавством України не передбачено конкретних випадків, в яких сторони зобов`язані укладати трудові договори, а в яких цивільно-правові договори (угоди) на виконання певних робіт.
Суд першої інстанції дійшов до висновку, що припис відповідача про усунення виявлених порушень від 09.11.2018 №СМ1896/942/АВ/П та постанова про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 15.11.2018 № СМ189626/942/АВ/ТД-ФС не відповідають вимогам ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки прийняті не обґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 20.06.2019 апеляційну скаргу відповідача - задоволено.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 19.02.2019 по справі № 480/4620/18 скасовано.
Прийнято нове рішення, яким у задоволенні позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - відмовлено.
Скасовуючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходив з того, що дослідивши надані договори та акти приймання-здачі виконаних робіт, із їх змісту не вбачається який саме результат роботи повинен передати виконавець замовнику, не вказана одиниця виміру, ціна за одиницю, тобто не визначено конкретного обсягу роботи під час укладання договорів.
Враховуючи суть зазначених цивільно-правових договорів про надання послуг з навчання клієнтів позивача ПДР, водінню транспортних засобів та ін., суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що предметом цих договорів є саме процес праці, а не її кінцевий результат.
У даному випадку, фізичні особи, з якими позивачем укладено цивільно-правові договори, повинні були виконувати систематично певні трудові функції відповідно до визначеного виду виконуваної роботи, у встановлений строк. В укладених договорах не визначається обсяг наданих послуг, а обумовлюється у вигляді зобов`язання надавати послуги з навчання на певний період у кількості годин.
Виконавці послуг за цивільно-правовими договорами ( ОСОБА_2 , ОСОБА_11 , ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , ОСОБА_12 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 ) виконували аналогічну роботу, яку виконують працівники за посадами згідно з трудовими договорами; послуги, які надають виконавці згідно договорів цивільно-правового характеру належать до основної діяльності позивача, приватної автошколи «Меридіан» та надаються виконавцями систематично, оплата послуг за даними договорами здійснюється щомісячно, що є характерним для виплати заробітної плати.
Крім того, за умовами вказаних цивільно-правових договорів, виконавці надають послуги для клієнтів приватної автошколи «Меридіан», тобто навчають водінню та ін. третіх осіб, тобто надають послуги саме третім особам, а не позивачу як стороні цивільно-правового договору.
ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ 
В обґрунтування касаційної скарги позивач, покликається на те, що судом апеляційної інстанції неповно встановлено обставини справи, що призвело до ухвалення помилкового судового рішення. Просить постанову суду апеляційної інстанції скасувати та залишити в силі постанову суду першої інстанції.
Зокрема, покликається на те, що судом апеляційної інстанції зроблено помилкові висновки про те, що цивільно-правові відносини між позивачем та надавачами послуг є трудовими відносинами, фізичні особи, які надавали послуги за договорами, не підпорядковувались правилам внутрішнього трудового розпорядку, самостійно організовували свою роботу, а предметом договорів є кінцевий результат.
Також покликається на те, що відповідачем не сплачено судовий збір під час подачі апеляційної скарги, що є грубим порушенням норм процесуального права. Суд апеляційної інстанції не мав права відкривати апеляційне провадження по справі, за відсутності доказів сплати судового збору.
У відзиві на касаційну скаргу відповідач просить постанову суду апеляційної інстанції залишити в силі та відмовити у задоволенні касаційної скарги.
Відповідач покликається на те, що судом апеляційної інстанції дано правильну оцінку доказам і правильно встановлено характер відносин між позивачем та виконавцями договорів. Фактично предметом укладених цивільно-правових договорів є виконання особами трудової функції за професією «викладач» (код за Класифікатором професій ДК 003:2010-23), що є виконанням трудової функції за певною посадою.
Також в актах виконаних робіт відсутні обов`язкові реквізити, а саме підтвердження виконання певного обсягу робіт (надання послуг), що є підтвердженням виконання роботи (надання послуг). Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд 13.06.2019 у справі №1840/2507/18.
Відповідач покликається на те, що практичне навчання водінню транспортних засобів категорії «А, В, ВЕ, С, С1Е, СЕ», викладання ПДР, основ керування транспортними засобами і вимоги безпеки дорожнього руху, етики водіння транспортних засобів повинно виконуватись сертифікованими спеціалістами автошколи на умовах трудового договору.
ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Згідно частин 1, 3 статті 24 КЗпП України, трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України. Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до статті 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
За змістом частини 1 статті 23 КЗпП України трудовий договір може бути безстроковим, що укладається на невизначений строк; на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; таким, що укладається на час виконання певної роботи.
Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.
Згідно пункту 6 частини 1 статті 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим при укладенні трудового договору з фізичною особою.
Відповідно до частини другої статті 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.
Верховний Суд у постановах від 06.03.2019 у справі № 802/2066/16-а, від 13.06. 2019 у справі № 815/954/18, від 02.02.2021 у справі № 0540/5987/18-а, від 22.06.2021 у справі №420/6605/18 дійшов висновку, що основними ознаками трудового договору, є: праця юридично несамостійна, протікає в рамках певного підприємства, установи, організації (юридичної особи) або в окремого громадянина (фізичної особи); шляхом виконання в роботі вказівок і розпоряджень власника або уповноваженого ним органу; праця має гарантовану оплату; виконання роботи певного виду (трудової функції); трудовий договір, як правило, укладається на невизначений час; здійснення трудової діяльності відбувається, як правило, в складі трудового колективу; виконання протягом встановленого робочого часу певних норм праці; встановлення спеціальних умов матеріальної відповідальності; застосування заходів дисциплінарної відповідальності; забезпечення роботодавцем соціальних гарантій.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 06.03.2019 у справі №802/2066/16-а, від 13.06.2019 у справі №815/954/18 та від 02.02.2021 у справі №0540/5987/18-а.
Під час розгляду справи апеляційним судом встановлено, що виконавці послуг за наданими позивачем цивільно-правовими договорами виконують роботу аналогічну тій, яку виконують інші працівники приватної автошколи позивача за посадами згідно з трудовими договорами, послуги, які надають виконавці згідно договорів цивільно-правового характеру належать до основної діяльності приватної автошколи та надаються виконавцями систематично, оплата послуг за даними договорами здійснюється фактично щомісячно, що є характерним для виплати заробітної плати.
Також апеляційним судом встановлено, що зміст цивільних договорів не містить визначення, який конкретний результат роботи повинен передати виконавець замовнику, не визначено переліку завдань роботи, її обсягу, видів тощо. Роботи, виконання яких передбачають вказані договори не носять разового характеру та передбачають систематичне виконання обов`язків, та такі умови є однотипними для усіх договорів.
За таких встановлених фактичних обставин справи суд апеляційної інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що мав місце фактичний допуск працівників до роботи без оформлення трудових договорів та прийняв рішення про відмову у задоволенні позову.
Доводи позивача, викладені у касаційній скарзі, про те, що фізичні особи, які надавали послуги за цивільними договорами не підпорядковувались правилам внутрішнього трудового розпорядку, а самостійно організовували надання послуг є безпідставним і не впливають на правильність зазначеного вище висновку суду апеляційної інстанції, оскільки не можуть беззаперечно свідчити про відсутність трудових відносин між позивачем та зазначеними особами.
Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 04.11.2021 № 420/6528/18 та від 28.09.2021 №520/1204/2020.
Крім того, як встановлено судом апеляційної інстанції фактично послуги за цивільними договорами зазначені особи надавали не автошколі позивача, а третім особам як учням автошколи, що обґрунтовано кваліфіковано апеляційним судом як фактичний допуск до виконання роботи цими особами як працівниками автошколи.
Допущені на думку позивача процесуальні порушення судом апеляційної інстанції, зокрема, щодо відкриття апеляційного провадження за відсутності документа про сплату відповідачем судового збору, не можуть бути підставою для задоволення касаційної скарги, оскільки за правилами частини другої статті 350 КАС України не може бути скасовано правильне по суті і законне судове рішення з мотивів порушення судом норм процесуального права, якщо це не призвело і не могло призвести до неправильного вирішення справи.
За правилами статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновків суду апеляційної інстанції, а їх зміст зводиться до додаткової перевірки доказів, що в силу приписів частини другої статті 341 КАС України, знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.
Відповідно до частини 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За наслідками касаційного перегляду порушень норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення судом апеляційної інстанції не встановлено, тому касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення апеляційного суду без змін.
Керуючись статтями 341, 349, 350, 356, 359 КАС України, Суд -
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 20.06.2019 у цій справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:
О.П. Стародуб
А.А. Єзеров
В.М. Кравчук