ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6923/22 Справа № 194/1701/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Корягін В.О. Суддя у 2-й інстанції - Максюта Ж. І.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2022 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді: Максюти Ж.І.,
суддів: Свистунової О.В., Пищиди М.М,
розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч.13 ст.7,ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 03 серпня 2022 року по справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

13 червня 2022 року АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за кредитним договором. В своїй позовній заяві позивач просить суд постановити рішення, яким просить стягнути з ОСОБА_1 , на користь позивача заборгованість у розмірі 1 319 722,21 грн. та витрати по справі.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 30 серпня 2005 року уклали кредитний договір № PVT0GK00000107, відповідно до якого ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 147 500,00 грн. на термін до 29 серпня 2010 року, та зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. В порушення умов кредитного договору ОСОБА_2 свої зобов`язання не виконав, а тому станом на 23 вересня 2021 року заборгованість кредитним договором № PVT0GK00000107 складає 1 319 722,21 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом (тілом кредиту) 49 367,51 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом 297 113,52 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом 3 349,62 грн., пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором 969 891,56 грн. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № PVT0GK00000107 від 30 серпня 2005 року було укладено договір поруки між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 . 

Рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 03 серпня 2022 року в задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено. 
Стягнуто з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 10000 (десять тисяч) грн.
Не погодившись із таким рішенням суду першої інстанції Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулось до Дніпровського апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 03 серпня 2022 року скасувати частково в частині розділу судових витрат та постановити по справі нове рішення, яким відмовити у стягненні з АТ КБ «ПриватБанк» витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 грн. , в іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.
В обґрунтування своїх доводів апелянт зазначив, що рішення суду першої інстанції в частині яка оскаржується є незаконним, судом неправильно застосовані норми матеріального права, не об`єктивно, неповно та формально дослідив обставини справи, що призвело до постановлення незаконного рішення; відповідачем не надано розрахунку (детального опису робіт/надних послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат реального (дійсного) часу по кожному виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги), а також акту прийому-передачі наданих послуг, оскільки, адвокат у судове засідання не з`явився, а відзив підписаний особисто відповідачем, то у позивача є сумніви щодо наданні адвокатом правової допомоги.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 06 жовтня 2022 року було відкрито апеляційне провадження та вирішено розглядати апеляційну скаргу в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (а.с.117)
Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, та встановлено судом першої інстанції у листопаді 2021 року АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
В своїй позовній заяві позивач просить суд постановити рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 , на користь позивача заборгованість у розмірі 1 319 722,21 грн., та витрати по справі. (а.с.2-4).
Рішення суду першої інстанції апелянтом в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором не оскаржується, а тому колегією суддів не переглядається, а оскаржує рішення тільки в частині стягнення з позивача на користь відповідача витрат на правничу допомогу.
Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).
Відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.
Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Така правова позиція узгоджується із постановою ВС від 13 січня 2021 року по справі № 596/2305/18.
Натомість, представник позивача не висловив своєї позиції щодо судових витрат на професійну правову допомогу, яка була зазначена у відзиві на позовну заяву.
Крім того, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19 зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
На підтвердження витрат на правову допомогу надано до матеріалів справи копії наступних документів: 
-договору про надання юридичних послуг від 20 грудня 2021 року, в якому у п.1.1. зазначено, що Замовник – ОСОБА_1 доручає, а виконавець – адвокат Савченко С.А. зобов`язується надати їй, відповідно до умов договору представництво інтересів відповідача у справі № 194/1701/21. Відповідно до п.3.1, що замовник виплачує виконавцю суму у розмірі 10000 грн.(а.с.41)
-двох квитанцій до прибуткового касового ордеру від 20 грудня 2021 року за № 20/12/2021на суму 5000,00 грн. та від 06 січня 2022 року за № 06/01/2022 на суму 5000,00 грн. на загальну суму 10000,00 грн. (а.с.43 на зв.)
-ордеру на надання правничої (правової) допомоги, (а.с.42)
-свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.(а.с.43)
Судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, а також з конкретних обставин справи, дійшов вірного висновку щодо стягнення з позивача на користь відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн.
Щодо доводів апелянти стосовно не надання відповідачем розрахунку, судова колегія зазначає, що у ряді постанов Верховного Суду у справах № 922/676/21 від 14.12.2021, № 905/716/20 від 08.04.2021, № 916/2087/18 від 31.03.2021, № 922/3812/19 від 10.12.2020 зазначається, що у разі неподання учасником справи попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат. Тобто сам по собі факт неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат разом з першою заявою по суті спору не є безумовною та абсолютною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат.
Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.
Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - залишити без задоволення.
Рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 03 серпня 2022 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя : Ж.І. Максюта

Судді: О.В. Свистунова

М.М. Пищида