СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2023 року                                     м. Харків                                  Справа №922/1357/22  

          Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Гетьман Р.А., суддя Гребенюк Н.В., суддя  Склярук О.І.

за участю секретаря судового засідання Міракова Г.А.,
учасники провадження у справі - не з`явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Комунального підприємства «Обласний спортивний комплекс «Металіст» Харківської міської ради (вх.№1342Х від 08.12.2022) на рішення Господарського суду Харківської області від 01.11.2022 у справі №922/1357/22 (м. Харків, суддя Байбак О.І.),
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Газ Ресурс», м. Київ,
до Комунального підприємства «Обласний спортивний комплекс «Металіст» Харківської міської ради, м. Харків,
про стягнення 1831964,44 грн, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Газ Ресурс» (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Комунального підприємства «Обласний спортивний комплекс «Металіст» Харківської міської ради (далі - відповідач) 1831964,44 грн., з яких:
1738946,48 грн - основної заборгованості;
16965,15 грн - 3% річних;
76049,81 грн - інфляційних втрат.
Крім того, позивач просить суд покласти на відповідача судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 22500,00 грн. та судового збору в сумі 27479,44 грн.
Позов обґрунтовано з посиланням на порушення відповідачем умов договору про закупівлі (постачання) електричної енергії №01/22/юр від 18.01.2022 щодо своєчасного та повного проведення розрахунків за спожиту електричну енергію.
В процесі розгляду справи на стадії підготовчого провадження позивач звернувся до суду з заявою про зменшення розміру позовних вимог (вх.№10527 від 23.09.2022), в якій просить суд стягнути з Комунального підприємства «Обласний спортивний комплекс «Металіст»:
76049,81 грн – інфляційних втрат;
16965,15 грн - 3% річних.
Рішенням Господарського суду Харківської області від 01.11.2022 позов задоволено частково. Стягнуто з Комунального підприємства «Обласний спортивний комплекс «Металіст» Харківської міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Газ Ресурс»: 13957,33 грн. - 3% річних; 76049,81 грн. - інфляційних втрат; 2400,77 грн. - судового збору; 21772,41 грн. - витрат на професійну правничу допомогу адвоката. В іншій частині позову відмовлено.
Комунальне підприємство «Обласний спортивний комплекс «Металіст» Харківської міської ради з вказаним рішенням суду першої інстанції не погодилося та звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм чинного законодавства, просить поновити строк на апеляційне оскарження; скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 01.11.2022 повністю та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити повністю. В обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, апелянт посилається на те, що оскаржуване рішення суду відповідач отримав засобами поштового зв`язку 08.11.2022, що підтверджується копією поштового конверту та інформацією про відстеження рекомендованого повідомлення з сайту «Укрпошта».
В апеляційній скарзі відповідач посилається на наступне:
- судом не вжиті належні заходи повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, що не дало змогу скористатися своїми правами, зокрема, на подання відзиву на позовну заяву;
- судом не встановлено належне виконання зобов`язань позивачем в частині вчасного надання рахунку на оплату та актів приймання-передачі електричної енергії відповідачу;
- під час винесення рішення судом не враховані приписи ст. 617 ЦК України та настання форс-мажору, що призвело до зайвого стягнених коштів з відповідача;
- щодо витрат на адвоката посилається на те що в описі стоїть: «підготовка позову до господарського суду Волинської області», що не є пов`язаним із даною справою;
- розмір заявлених позивачем до стягнення судових витрат на надання професійної правничої допомоги адвоката не відповідає критеріям розумності та співмірності, є завищеним та необґрунтованим.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 12.12.2022 апеляційну скаргу Комунального підприємства «Обласний спортивний комплекс «Металіст» Харківської міської ради на рішення Господарського суду Харківської області від 01.11.2022 у справі №922/1357/22 залишено без руху. Встановлено апелянту десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення недоліків апеляційної скарги. Повідомлено апелянта про можливість подати заяву про усунення недоліків у справі на електронну адресу суду, через особистий кабінет в системі «Електронний суд», поштою, факсом або дистанційні засоби зв`язку, вчинити інші процесуальні дії в електронній формі з використанням власного електронного цифрового підпису, прирівняного до власноручного підпису з урахуванням вимог Закону України «Про електронний цифровий підпис» та Закону України «Про електронні довірчі послуги». Повідомлено апелянта, що заява про усунення недоліків повинна надійти до суду апеляційної інстанції не пізніше п`ятого дня з наступного дня після закінчення десятиденного строку на усунення недоліків. Наслідки неусунення недоліків, визначених цією ухвалою, у строк, встановлений судом, визначені статтями 174, 260, 261 Господарського процесуального кодексу України.
В строк, наданий судом, від апелянта надійшла заява (вх.№8501 від 27.12.2022) про усунення недоліків апеляційної скарги на виконання вимог ухвали суду від 12.12.2022. Зокрема, апелянтом надано докази сплати судового збору у належному порядку та розмірі (платіжна інструкція №499 від 21.12.2022).
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 28.12.2022 поновлено Комунальному підприємству «Обласний спортивний комплекс «Металіст» Харківської міської ради пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження у справі №922/1357/22. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Обласний спортивний комплекс «Металіст» Харківської міської ради (вх.№1342Х від 08.12.2022) на рішення Господарського суду Харківської області від 01.11.2022 у справі №922/1357/22. Витребувано з Господарського суду Харківської області матеріали справи №922/1357/22. Встановлено позивачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу - протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали. Відзив має бути оформлено у відповідності до вимог ст.263 Господарського процесуального кодексу України, якою, зокрема, передбачено, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи. Східним апеляційним господарським судом в умовах воєнного стану, зважаючи на утруднення реалізації учасниками справи прав, наданих їм Господарським процесуальним кодексом України рекомендовано учасникам справи для прискорення документообігу в межах цієї справи, надсилати документи (відзиви, заяви, клопотання тощо) з використанням програми «Електронний суд» (за умов відповідної реєстрації) або скеровувати їх з засвідченням електронним цифровим підписом уповноваженої особи на електронну адресу Східного апеляційного господарського суду inbox@eag.court.gov.ua Реєстрація в електронному кабінеті можлива за посиланням https://id.court.gov.ua/rt.gov.ua/sud4875/ Учасникам судового процесу необхідно повідомити суд про їх номери телефонів і факсів, адресу електронної пошти або інші засоби зв`язку, зокрема, мобільного (за їх наявності), які можуть бути використані для викликів або повідомлень.
29.12.2022 на виконання вимог ухвали суду від Господарського суду Харківської області надійшли матеріали справи №922/1357/22 (вх.№8543).
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 19.01.2023 призначено справу №922/1357/22 до розгляду на « 06» лютого 2023 р. об 11:30 год. у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, пр. Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань №132. Повідомлено учасників справи про дату, час та місце розгляду справи. Роз`яснено учасникам справи, що в умовах дії режиму воєнного стану, з міркувань безпеки та враховуючи приписи ст.3 Конституції України, розгляд апеляційної скарги може бути перенесений на іншу дату. Запропоновано учасникам справи заздалегідь визначитися із бажанням та можливістю взяти участь у судовому засіданні, про що письмово повідомити Східний апеляційний господарський суд. Явку представників учасників справи визнано необов`язковою. Запропоновано учасникам справи для прискорення документообігу в межах цієї справи, надсилати документи (заяви, клопотання тощо) з використанням програми «Електронний суд» (за умов відповідної реєстрації) або скеровувати їх з засвідченням електронним цифровим підписом уповноваженої особи на електронну адресу Східного апеляційного господарського суду inbox@eag.court.gov.ua.
Від Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Газ Ресурс» надійшов відзив (вх.№1246 від 31.01.2023), в якому просить в задоволенні скарги – відмовити, оскаржуване рішення суду – залишити без змін.
В обґрунтування своєї позиції по справі позивач посилається на наступне:
- в матеріалах справи відсутні докази повідомлення відповідачем позивача в установлені строки про настання форс мажорних обставин;
- позивачем вжито всіх заходів по надсиланню відповідачу актів приймання-передачі електричної енергії.
До судового засідання Східного апеляційного господарського суду 06.02.2023 сторони у справі не з`явились. Про судове засідання сторони повідомлялись шляхом надсилання копій ухвали 19.01.2023 рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень (позивач – трекінг Укрпошти 6102271741773; вручено за довіреністю 07.02.2023, відповідач – трекінг Укрпошти 6102271741781; вручено за довіреністю 02.02.2023). Та згідно картки обліку вихідних документів №665 від 19.01.2023 шляхом направлення на електронну адресу, яка відповідачем була зазначена як контактна, про що в системі «Діловодство спеціалізованого суду» міститься додаток про успішне доставлення електронного листа. Крім того, вказана ухвала була отримана позивачем та його представником в підсистемі «Електронний суд», про що свідчать відомості в системі «Діловодство спеціалізованого суду». 
Ураховуючи те, що суд не визнавав обов`язковою явку учасників справи, судом здійснено дії щодо їх належного повідомлення про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, зважаючи на клопотання позивача про розгляд справи за відсутності його представника та зважаючи на необхідність дотримання розумних строків розгляду справи, забезпечення судом реалізації учасниками судового процесу права приймати участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції, сприяння у наданні їм достатнього часу для належної підготовки своєї позиції та поданні процесуальних документів, констатуючи достатність матеріалів для апеляційного перегляду справи, колегія суддів дійшла висновку про розгляд справи в даному судовому засіданні.
Дослідивши матеріали справи, а також викладені у апеляційній скарзі доводи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та розглянувши справу в порядку статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів встановила наступні обставини.
Як вбачається з матеріалів справи, 18.01.2022 між позивачем, як постачальником, та відповідачем, як споживачем, укладено договір про закупівлі (постачання) електричної енергії № 01/22/юр (далі за текстом – договір; а. с. 14-18), за умовами якого постачальник зобов`язується поставити споживачу товар згідно ДК 021:2015: 09310000-5 – електрична енергія (постачання електричної енергії) для забезпечення потреб споживача, а споживач зобов`язується оплатити постачальнику вартість поставленої (спожитої) електричної енергії на умовах цього договору.
Загальна кількість товару за цим договором становить 3540000 кВт*год.
Щомісячне споживання електричної енергії визначено в додатку 3 до цього договору, що є його невід`ємною частиною (п. п. 2.1-2.2 договору).
Згідно з п. п. 5.1-5.2 договору ціна останнього становить 11766960,00 грн (одинадцять мільйонів сімсот шістдесят тисяч дев`ятсот шістдесят), в т. ч. ПДВ – 1961160,00 грн, з яких:
6173309,53 грн – місцевий бюджет (бюджет Харківської міської ради – територіальної громади), КЕКВ 2610;
5593650,47 грн – власний бюджет (кошти від господарської діяльності підприємства).
Власний бюджет включає суму відшкодування від інших юридичних осіб. Співвідношення між розмірами сум місцевого бюджету і власного бюджету може змінюватись в залежності від потреби і реального фінансування видатків.
Ціна за одиницю товару становить 3,324 за 1 кВт*год.
Відповідно до п. п. 5.9-5.10 договору розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць, що встановлюється з 01 числа місяця до такого ж числа наступного місяця.
Станом на останній календарний день розрахункового періоду постачальником складається рахунок на оплату електричної енергії та акт приймання-передачі товару за такий розрахунковий період, які протягом 20 (двадцяти) календарних днів надсилається споживачу.
За змістом п. 5.11 договору споживач зобов`язаний щомісяця сплачувати вартість поставленої (спожитої) електричної енергії в розмірі 100% вартості на підставі акту приймання-передачі поставленої (спожитої) електричної енергії та виставленого постачальником рахунку на оплату протягом 20 (двадцяти) банківських днів з дня його отримання.
Пунктом 5.12 передбачено, що датою виконання зобов`язань споживача щодо оплати за спожиту електричну енергію вважається дата перерахування коштів споживачем зі свого рахунку.
Згідно з п. 13.1 договору останній набирає чинності з дати підписання сторонами та діє по 31.12.2022, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань в частині розрахунків.
Як свідчать матеріали справи, на виконання умов договору позивач протягом січня-червня 2022 року поставив відповідачу електричну енергію обсягом 642786,000 кВт/год на загальну суму 2136620,65 грн. з ПДВ, в т.ч. помісячно:
- Січень 2022 р. - 89 553,00 кВт/год на загальну суму 297674,17 грн.;
- Лютий 2022 р. - 149 606,00 кВт/год на загальну суму 497290,34 грн.;
- Березень 2022 р. - 97 131,00 кВт/год на загальну суму 322863,44 грн.;
- Квітень 2022 р. - 104 021,00 кВт/год на загальну суму 345765,80 грн.;
- Травень 2022 р. - 106 099,00 кВт/год на загальну суму 352673,08 грн.;
- Червень 2022 р. - 96 376,00 кВт/год на загальну суму 320353,82 грн.
Зазначені обсяг поставленої позивачем електроенергії також підтверджено оператором системи розподілу електричної енергії - ПАТ «Харківобленерго» в листі №15-37/3228 від 10.08.2022 наданому на відповідний запит позивача.
Як свідчать матеріали справи, на виконання умов Договору позивач направляв відповідачу на погодження підпис та оплату наступні Акти приймання-передачі електричної енергії: №УГР00000353 від 31.01.2022, №УГР00001131 від 28.02.2022, №УГР00001483 від 31.03.2022, №1982 від 30.04.2022, №УГР00002990 від 31.05.2022, №УГР00002991 від 30.06.2022 (а. с. 20-25). Разом з вказаними актами позивач направляв на адресу відповідача рахунки на оплату: №454 від 31.01.2022, №1165 від 28.02.2022, №1533 від 31.03.2022, №1982 від 30.04.2022, №3072 від 31.05.2022 та №3073 від 30.06.2022.
Однак, отримавши зазначені акти приймання-передачі електричної енергії відповідач їх не підписав та не повернув на адресу позивача його примірники вказаних актів, вмотивованої відмови в їх підписанні також не надав, рахунки сплачував не в повному обсязі та допускав прострочення їх платежів.   
З метою досудового врегулювання спору позивач надіслав на адресу відповідача претензію №170-ЮІ від 05.08.20022 (а. с. 30-32) з вимогою про оплату наявної заборгованості за поставлену електричну енергію в січні-червні 2022 року в розмірі 2027473,74 грн (який існував станом на момент надсилання претензії). До зазначеної претензії позивачем додано по два примірники актів, оплата яких ще не була проведена, та рахунки на оплату. Однак, зазначені у претензії вимоги залишились відповідачем без відповіді та були виконані лише частково.
Станом на момент звернення позивача до суду з позовом у даній справі заборгованість відповідача перед ним за спожиту електричну енергію складала 1738946,48 грн.
Обставини щодо стягнення з відповідача боргу в зазначеній сумі стали підставами для звернення позивача до суду з позовом у даній справі.
Крім того, в зв`язку з простроченням відповідачем виконання своїх зобов`язань, позивач на підставі умов договору та відповідних вимог чинного законодавства України також нарахував до стягнення з відповідача 16965,15 грн 3% річних та 76049,84 грн інфляційних втрат за загальний період прострочення лютий-серпень 2022 року.
Однак, в процесі розгляду даної справи, відповідач повністю сплатив на користь позивача основний борг в сумі 1738946,48 грн. Внаслідок зазначених обставин позивачем було подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, яка була задоволена згідно з ухвалою від 06.10.2022 у даній справі.
Таким чином, предметом позову у даній справі є стягнення інфляційних та річних у вказаних вище сумах.
Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 13957,33 грн - 3% річних, 76049,81 грн - інфляційних втрат є правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. В іншій частині нарахованих сум суд відмовив з огляду на невірні розрахунки позивача.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
У пункті 11 постанови Пленума Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснено, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відтак, суд зобов`язаний належним чином дослідити поданий стороною доказ (в даному випадку - розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат), перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду.
Аналогічна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04.06.2019 у справі №916/190/18.
Перевіривши поданий позивачем розрахунок 3% річних, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача 13957,33 грн, у зв`язку з чим позов в цій частині підлягає частковому задоволенню.
Стосовно заявленої суми інфляційних нарахувань слід зазначити, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.
Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.
Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:
- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;
- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.
Зазначений спосіб розрахунку склався як усталена судова практика, його використовують всі бухгалтерські програми розрахунку інфляційних. Такий спосіб розрахунку інфляційних втрат у порядку статті 625 ЦК України не суперечить зазначеній нормі права та законодавству, яке застосовується при відповідному розрахунку.
Вказана правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду складі Верховного Суду від 20.11.2020 у справі №910/13071/19.
Судом апеляційної інстанції зроблено перерахунок інфляційних нарахувань позивача, з урахуванням вищевказаної правової позиції Об`єднаної палати Касаційного господарського суду складі Верховного Суду, за результатами якого дійшов висновку, що поданий позивачем розрахунок є арифметично та методологічно вірним та загальна сума інфляційних втрат становить 76049,81 грн. У зв`язку з чим позов в даній частині підлягає задоволенню.
Стосовно посилань апелянта, що судом не встановлено належне виконання зобов`язань позивачем в частині вчасного надання рахунку на оплату та актів приймання-передачі електричної енергії відповідачу, колегія суддів зазначає наступне. 
По-перше, матеріалами справи встановляється належне виконання позивачем свого обов`язку щодо надсилання рахунків на оплату та актів приймання-передачі електричної енергії. По-друге, відповідачем було сплачено заборгованість у повному обсязі, а отже визнано належність здійснення позивачем дій в частині нарахування суми, що підлягала сплаті. Доказів на спростування обставин необхідності застосування іншого періоду для розрахунку вартості 3% річних та інфляційних, відповідачем не надано. Отже, відповідні посилання апелянта позбавлені правового обґрунтування та не спростовують правильності встановлених судом обставин. 
Стосовно посилань апелянта на те, що під час винесення рішення судом не враховані приписи ст. 617 ЦК України та настання форс-мажору, що призвело до зайвого стягнених коштів з відповідача, колегія суддів зазначає наступне.
Настання форс-мажору не є підставою для зміни умов договору та звільнення від виконання зобов`язання. Навіть, якщо під час війни сторона не може своєчасно виконати свої зобов`язання за договором - це не є підставою для звільнення від сплати штрафних санкцій.
Посилаючись на форс-мажор як на підставу для звільнення від відповідальності, Відповідачу потрібно довести, як саме проявився форс-мажор під час виконання такого зобов`язання. Одного лише посилання на наявність форс-мажору (а зокрема на лист Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року №2024/02.0-7.1 про визнання форс-мажорною обставиною військову агресію Російської федерації проти України) недостатньо.
Відтак, колегія суду констатує, що не є достатнім формальне посилання на лист Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року №2024/02.0-7.1 про визнання форс-мажорною обставиною військову агресію російської федерації проти України, оскільки суд має досліджувати докази в сукупності.
Відповідна правова позиція наведена і в постанові Верховного Суду від 17 серпня 2022 року по справі №922/854/21.
Обставини непереборної сили засвідчуються сертифікатом Торгово-промислової палати України. Проте, Листом від 28 лютого 2022 року №2024/02.0-7.1 Торгово-промислова палата засвідчила форс-мажорні обставини - військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою запровадження воєнного стану, та підтвердила, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору.
Поряд з тим, існування Листа Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року №2024/02.0-7.1 не є звільненням від виконання зобов`язань за договором (сплати штрафних санкцій) під час воєнного стану. Втім, це може бути підставою від звільнення, якщо сторона за Договором доведе, що виключно внаслідок агресії сусідньої держави неможливо було виконати свої зобов`язання.
Однак головне, це те що, наявність форс-мажорних обставин це не амністія, а лише відстрочка від виконання зобов`язання без штрафних санкцій і у разі фактичного доведення цих обставин.
Слід зазначити, що засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) є однією з функцій ТПП, затверджених Статутом ТПП України та Законом України «Про торгово-промислові палати України».
Засвідчення форс-мажорних обставин є послугою в розумінні Цивільного кодексу України, яку ТПП надає для фізичних та юридичних осіб.
Звернення суб`єктів господарської діяльності до ТПП України за отриманням сертифіката для засвідчення форс-мажорних обставин є належним доказом їх засвідчення відповідно до законодавства України.
Проте сертифікат про форс-мажорні обставини не є актом державного органу, який спричиняє виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків сторін. У разі судового процесу сертифікат ТПП є лише одним із доказів, який не має наперед визначеної сили перед іншими доказами, і лише в їх сукупності на підставі наданих доказів суд приймає рішення.
Порядок засвідчення форс-мажорних обставин встановлюється регламентом засвідчення ТПП України та регіональними ТПП форс-мажорних обставин.
Відповідно до регламенту форс-мажорні обставини засвідчуються за зверненням суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб щодо кожного окремого договору, зобов`язання, контракту, виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин. Тягар доказування форс-мажорних обставин покладено на заявника, а посилання на лист не буде визнано таким.
Тож сторона, що посилається на форс-мажорні обставини, повинна надати докази за чотирма складовими події «форс-мажору»: подія (форс-мажорна обставина); непередбачуваність обставин; причинно-наслідковий зв`язок між обставиною (подією) і неможливістю виконання стороною своїх конкретних зобов`язань; неможливість виконання і альтернативного виконання.
Колегія суддів зважаючи на доводи апеляційної скарги зазначає, що воєнний стан на території України не означає, що відповідач не може здійснювати підприємницьку діяльність та набувати кошти. Відповідач не надав доказів того, що підприємство зупинило роботу у зв`язку з воєнним станом, що всі працівники (чи їх частина), керівник підприємства, інші посадові особи мобілізовані та перебувають у складі Збройних Сил України, тимчасово не виконують професійні обов`язки у зв`язку з воєнними діями, все, або частина складу рухомого майна підприємства задіяні під час тих чи інших заходів, що б перешкоджало суб`єкту господарювання здійснювати підприємницьку діяльність під час введеного воєнного стану.
Крім того, відповідно до пункту 12.1. договору сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань у разі виникнення обставин непереборної сили, які не існували під час укладення договору, виникли поза волею сторін (аварія, катастрофа, стихійні природні явища надзвичайної сили, ембарго, блокади, епідемія, війна тощо), якщо ці обставини вплинули на виконання цього договору. 
Сторона, яка не може виконувати зобов`язання за цим договором унаслідок дії обставин непереборної сили., повинна повідомити іншій стороні про їх настання/припинення і досягти домовленості щодо продовження термінів виконання зобов`язань або припинення дії договору. Дія обставин непереборної сили підтверджується довідкою (сертифікатом) ТПП чи документами інших компетентних органів, що уповноважені посвідчувати обставини непереборної сили відповідно до чинного законодавства України (п.12.2. договору)
Відтак, колегія суддів, зважаючи на покликання апелянта на існування обставин непереборної сили зауважує, що Договором передбачено обов`язок негайно, з моменту настання обставин непереборної сили, повідомити сторін одна одну про настання таких обставин, якщо вони перешкоджають належному виконанню цього Договору. 
В той же час, листом від 28 лютого 2022 року Торгово-промислова палата України засвідчила лише форс-мажорні обставини, зокрема, військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою для введення воєнного стану із 05 год 30 хв 24 лютого 2022 року відповідно до Указу Президента від 28 лютого 2022 року №64/2022 «Про ведення воєнного стану».
Відповідачем не долучено до матеріалів справи доказів направлення позивачу листа з повідомленням про настання форс-мажорних обставин у строк та порядок, передбачений у Договорі.
Отже, колегія суддів зазначає, що відсутні обставини для застосування п.12 договору, укладеного між сторонами. 
Стосовно посилань апелянта на не вжиті належні заходи повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, що не дало змогу скористатися своїми правами, зокрема, на подання відзиву на позовну заяву, колегія суддів зазначає наступне. 
Як вбачається з матеріалів справи, надіслані ухвали про повідомлення про провадження справи повернулися на адресу суду з відміткою відділення поштового зв`язку «адресат відмовився від отримання» (а. с. 65-68, 78-83). 
При цьому, колегія суддів встановлено, що ухвали були надіслані на належну адресу юридичну відповідача.
Згідно з п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Крім того, за змістом ст. 2 Закону України «Про доступ до судових рішень», кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.
Ухвалу у цій справі було оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень, а тому відповідач мав можливість ознайомитися з текстом цієї ухвали.
Факт неотримання відповідачем кореспонденції, якою суд з додержанням вимог процесуального закону надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою, не може вважатися поважною причиною невиконання вимог суду, оскільки зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.
Отже, матеріалами справи підтверджується виконання судом першої інстанції свого процесуального обов`язку з належного повідомлення сторони про слухання справи. При цьому, колегія суддів зазначає, що помилка в зазначенні назви відповідача не може свідчити про неналежне виконання судом свого обов`язку про надсилання кореспонденції на належну адресу сторони.
Стосовно витрат на адвокатські послуги, суд зазначає наступне. 
Згідно з ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:
1) на професійну правничу допомогу;
2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;
3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;
4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно з ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Як свідчать матеріали справи, у зв`язку з необхідністю звернення до суду з позовом у даній справі, позивач, з метою надання юридичного захисту, уклав відповідний договір з адвокатським бюро.
Зокрема, як свідчать матеріали справи, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр Газ Ресурс», як клієнтом, та адвокатом Невструєвим Леонідом Борисовичем, як адвокатом, існує договір про надання правової допомоги №13/5 від 20.05.2019 (а. с. 34-35), за умовами якого (п. 1.1) адвокат бере на себе зобов`язання надавати необхідну правничу допомогу клієнту, в т.ч. шляхом представництва інтересів клієнта в судах під час здійснення судочинства.
Пунктами 4.2-4.3. договору передбачено, що гонорар складається з суми вартості надання правової/правничої допомоги, тарифи якої узгоджені сторонами. Розмір гонорару не залежить від досягнення чи не досягнення адвокатом позитивного результату, якого бажає клієнт.
Згідно з п. 4.6. договору, факт надання правової допомоги підтверджується актом надання послуг.
Пунктом 4.7. договору також передбачено, що клієнт сплачує гонорар протягом 30 днів з моменту підписання акту надання послуг.
В межах наведеного договору між сторонами укладено додаткову угоду №31/22 від 04.05.2022 (а.с. 36), за змістом якої адвокат бере на себе зобов`язання надавати необхідну правничу допомогу клієнту у господарському провадженні у справі по стягненню заборгованості з Комунального підприємства «Обласний спортивний комплекс «Металіст» (ЄДРПОУ 24477221) перед клієнтом, яка утворилась на дату укладення цієї додаткової угоди (п. 1.1).
Відповідно до 2.1 додаткової угоди сторони погоджують розмір погодинної ставки адвоката за надання будь-яких видів професійної правничої допомоги на рівні 2500,00 грн за 1 (одну) годину.
Згідно з актом прийому-передачі наданих послуг №1/35/22 від 19.08.2022 (а. с. 37) адвокатом Невструєвим Леонідом Борисовичем, з метою стягнення з відповідача заборгованості в межах даної справи, надано позивачу наступні послуги правової допомоги:
1) ознайомлення адвокатом Невструєвим Л.Б. із документами щодо несплати Комунальним підприємством «Обласний спортивний комплекс «Металіст» (ЄДРПОУ 24477221) заборгованості за поставлену електричну енергію – 2 години, вартість за 1 годину 2500,00 грн, ціна – 5000,00 грн;
2) підготовка та направлення адвокатом Невструєвим Л.Б. запиту №41/22 від 05.08.2022 – 1 година, вартість за 1 годину 2500,00 грн, ціна – 2500,00 грн;
3) підготовка та направлення адвокатом Невструєвим Л.Б. претензії №170-ЮІ від 05.08.2022 – 1 година, вартість за 1 годину 2500,00 грн, ціна – 2500,00 грн;
4) ознайомлення адвокатом Невструєвим Л.Б. з відповіддю АТ «Харківобленерго» №15-37-3228 від 10.08.2022 на адвокатський запит – 1 година, вартість за 1 годину 2500,00 грн, ціна – 2500,00 грн;
5) підготовка позовної заяви до Господарського суду Волинської області адвокатом Невструєвим Л.Б. (визначення правових норм, які регулюють відносини, судової практики, складання, підписання позову та оформлення усіх додатків до позову) – 4 години, вартість за 1 годину 2500,00 грн, ціна – 10000,00 грн.
Всього згідно з актом адвокатом надано клієнту послуги на суму 22500,00 грн.
Також факт надання відповідних послуг зафіксована сторонами договору в детальному описі наданої професійної правничої допомоги, згідно з яким адвокатом надано клієнту послуги на суму 22500,00 грн.
З посиланням на зазначені договір, акт та детальний опис, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь 22500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Водночас, суд відзначає, що для включення всієї суми гонору у відшкодування за рахунок позивача, відповідно до положень ст. 126 ГПК України, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати відповідача були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).
Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін.
Ураховуючи викладене, а також те, що факт наявності у позивача зобов`язання зі сплатити на користь адвоката винагороду за договором та сума такої винагороди підтверджується матеріалами справи, вони є співрозмірними щодо ступеня складності спору (зокрема сумі позову в межах даної справи) та витраченого адвокатом часу на надання правової допомоги, суд першої інстанції дійшов до правомірного висновку про необхідність розподілу судових витрат виходячи з суми яку позивач має сплатити на користь адвоката Невструєва Л.Б. на виконання умов договору, тобто в розмірі 22500,00 грн.
Відповідач, вказуючи на те, що розмір гонорару є неспівмірним зі складністю справи - водночас не наводить конкретних посилань на розмір відповідних ринкових цін та не мотивує, в чому саме полягає така неспівмірність.
Стосовно посилань апелянта на те, що в описі стоїть: «підготовка позову до Господарського суду Волинської області», що не є пов`язаним із даною справою, колегія суддів зазначає наступне.
Дійсно, як вбачається з матеріалів справи в детальному описі послуг зазначено «підготовка позовної заяви до Господарського суду Харківської області», тоді як в акті №1/35/22 про прийняття-передачу наданих послуг вказано «підготовка позовної заяви до Господарського суду Волинської області». Однак, колегія суддів зазначає, що останнє зазначення очевидно є опискою, оскільки матеріалами справи підтверджується здійснення адвокатом підготовки позову до Господарського суду Харківської області. А тому підстави для неврахування такої послуги як підготовка позову до суду – відсутні. 
Ураховуючи вищевикладене, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.
В ході апеляційного провадження апелянтом не наведено обставин, які могли б бути підставою для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення.
Ураховуючи, що колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати понесені апелянтом, у зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, відшкодуванню не підлягають в силу приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Також, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ч.1 ст. 273 ГПК апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції розглядається протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.
Проте, 24.02.2022 Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 введено в Україні воєнний стан, який продовжено до 19.02.2023 (Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 16.11.2022 №2738-IX).
Відповідно до ст.26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства в умовах воєнного стану забороняється.
При цьому, згідно Рекомендацій прийнятих Радою суддів України щодо роботи судів в умовах воєнного стану, при визначенні умов роботи суду у воєнний час, рекомендовано керуватися реальною поточною обстановкою, що склалася в регіоні. У випадку загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів оперативно приймати рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом до усунення обставин, які зумовили припинення розгляду справ.   
На підставі вищевикладеного, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану, враховуючи поточну обстановку, що склалася в місті Харкові, суд був вимушений вийти за межі строку встановленого ст.248 ГПК України.
Керуючись статтями 129, 269, 270, п.1, ч.1 ст.275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Обласний спортивний комплекс «Металіст» Харківської міської ради залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Харківської області від 01.11.2022 у справі №922/1357/22 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 24.02.2023. 

Головуючий суддя                                                                    Р.А. Гетьман

Суддя                                                                                           Н.В. Гребенюк  

Суддя                                                                                           О.І. Склярук