ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/1810/22                                                                    Суддя (судді) першої інстанції: Григорович П.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  15 березня 2023 року                                                                                           м. Київ

                    Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
          головуючий суддя                    Грибан І.О.
          судді:                                        Ключкович В.Ю.
                                                  Парінов А.Б. 
за участі:
          секретар с/з                              Піскунова О.Ю.
          пр-к позивача                               Обухов В.В. 
          пр-к відповідача                    Кальковець В.Л.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 жовтня 2022 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СВІТ ТЕХНОЛОГІЙ» до Головного управління ДПС у м. Києві визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, - 

У С Т А Н О В И В :

          Товариство з обмеженою відповідальністю «СВІТ ТЕХНОЛОГІЙ» звернулося з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві, в якому просило суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № 00500130702 від 01.07.2021 року, № 00500180702 від 01.07.2021 року, № 4949007096 від 29.06.2021 року, № 4949207096 від 29.06.2021 року, № 4949107096 від 29.06.2021 року. 
          Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 жовтня 2022 року позов задоволено повністю.
          Не погоджуючись з ухваленим судом першої інстанції рішенням Головне управління ДПС у м. Києві подало апеляційну скаргу, у якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.
          Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, скаржник зазначає, що висновки суду першої інстанції про відсутність повноважень у Кабінету Міністрів України скоротити строк дії обмежень, заборон, встановлених положеннями пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України є необґрунтованими, оскільки положеннями пункту 4 розділу II «Прикінцеві положення» Закону України від 17.09.2020 №909-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» Кабінету Міністрів України надано право скорочувати строк дії обмежень, заборон, пільг та гарантій, встановлених відповідними законами України, прийнятими з метою запобігання виникненню і поширенню на території України гострої респіраторної хвороби ковід-19.
          Зважаючи на те, що на час прийняття наказу про проведення перевірки позивача Постанова КМ України № 89 залишалася чинною, відповідач, як орган державної влади, зобов`язаний дотримуватися й виконувати положення цієї постанови та в межах компетенції приймати рішення про проведення перевірки із дотриманням норм Податкового кодексу України.
          Також апелянт послався на правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в постанові від 08 вересня 2021 року в справі № 816/228/17, згідно з якими неправомірність дій по призначенню перевірки (зокрема, прийняттю наказу на її проведення) не є безумовною підставою для скасування податкових повідомлень - рішень, а правові підстави для скасування таких рішень мають бути оцінені через критерій об`єктивної можливості вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки.
          Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 січня 2023 року відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 01 березня 2023 року.
          Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін та зазначає про безпідставність доводів, викладених в апеляційній скарзі.
           01 березня 2023 року у судовому засіданні оголошено по справі перерву до 15 березня 2023 року.
          В судовому засіданні представник апелянта вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.
          Представник позивача у судовому засіданні повністю заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.
          Переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги за наявними в ній доказами, колегія суддів звертає увагу на таке.
          Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи убачається, що відповідачем на підставі акта планової перевірки №42929/26-15-07-02-04-17/38992838 від 31.05.2021, винесено наступні оскаржувані ППР:
          - від 01.07.2021 №00500130702, яким позивачу за порушення п.п.44.1, 134.1.1, 140.5.4 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «податок на прибуток підприємств, який сплачують інші платники» всього в сумі 2 141 250,00 грн, в т.ч. за основним платежем в сумі 1 851 920,00 грн, штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 289 330,00 грн;
          - від 01.07.2021 №00500180702, яким позивачу за порушення п.п.44.1, 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «податок на додану вартість» всього в сумі 1 768 567,00 грн, в т.ч. за основним платежем в сумі 1414 853,00 грн, штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 353 714,00 грн;
          - від 29.06.2021 №4949007096, яким позивачу за порушення п.п.168.1.1 з урахуванням пп.«е» 164.2.17, 164.2.20, 164.5, 167.1, 171.2 «а» Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «податок на доходи фізичних осіб» всього в сумі 143   202,47 грн, в т.ч. за основним платежем в сумі 118   593,18 грн, штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 24   609,29 грн;
          - від 29.06.2021 №4949207096, яким до позивача за порушення ст.51, п.п.70.16, 176.2 «б» Податкового кодексу України застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 1020,00 грн;
          - від 29.06.2021 №4949107096, яким позивачу за порушення п.п.168.1.1 з урахуванням п.п. «е» 164.2.17, 164.2.20, 171.2 «а», пп.1.5 п.161 підрозділу 10 розділу ХХ, пп.1.6 п.161 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «військовий збір» всього в сумі 9 785,60 грн, в.ч. за основним платежем в сумі 8 103,95 грн, штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 1 681,65 грн. 
          З копії наказу від 13.04.2021 №3063-п «Про проведення документальної планової перевірки» вбачається, що  перевірка проведена на підставі ст.ст.20, 77, 82 Податкового кодексу України відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 03.02.2021 №89 «Про скорочення строку дії обмеження в частині мораторію на проведення деяких видів перевірок».
          Не погоджуючись із прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся з цим позовом до суду.
          Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що незважаючи на прийняття постанови Кабінетом Міністрів України від 03.02.2021 №89 «Про скорочення строку дії обмеження в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірки» у контролюючого органу були відсутні повноваження здійснювати проведення документальної планової перевірки з дотриманням вимог пункту 77.4 статті 77 Податкового кодексу України за наявності чинної спеціальної норми Податкового кодексу України щодо дії мораторію на проведення таких перевірок (пункт 52-2 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України). Також суд першої інстанції зазначив, що оскільки порушення порядку проведення контрольного заходу позбавляє суд процесуальної можливості прийняти акт перевірки як допустимий доказ, висновки відповідача про наявність в діях позивача порушень норм податкового законодавства є передчасними, а податкові повідомлення-рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню. При цьому, оскільки порушення, допущені при призначенні та проведенні перевірки визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, відсутні підстави переходити до перевірки доводів позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.
          Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
          В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
          Згідно з пунктом 1.1 статті 1 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI зазначений Кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
          Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
          Згідно з пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
          Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
          Види документальних перевірок, порядок планування, проведення та оформлення їх результатів, що проводяться контролюючим органом, визначеним підпунктом 41.1.2 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, встановлюються Митним кодексом України.
          Згідно з підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
          Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.
          Положеннями статті 77 Податкового кодексу України врегульовано порядок проведення документальних планових перевірок.
          Згідно з пунктами 77.1, 77.2 статті 77 Податкового кодексу України документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок.
          План-графік документальних планових перевірок на поточний рік оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки.
          До плану-графіка проведення документальних планових перевірок відбираються платники податків, які мають ризик щодо несплати податків та зборів, невиконання іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи.
          Періодичність проведення документальних планових перевірок платників податків визначається залежно від ступеня ризику в діяльності таких платників податків, який поділяється на високий, середній та незначний. Платники податків з незначним ступенем ризику включаються до плану-графіка не частіше, ніж раз на три календарних роки, середнім - не частіше ніж раз на два календарних роки, високим - не частіше одного разу на календарний рік.
          Порядок формування, затвердження плану-графіка та внесення змін до нього, а також перелік ризиків та їх поділ за ступенями встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
          Поряд з цим, згідно з абз.1 пункту 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України (у редакції Закону України від 17.03.2020 №533-ІХ та Закону України від 13.05.2020 №591-ІХ) встановлено мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), крім:
          - документальних позапланових перевірок, що проводяться на звернення платника податків;
          - документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктами 78.1.7 та 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу;
          - фактичних перевірок в частині порушення вимог законодавства в частині: обліку, ліцензування, виробництва, зберігання, транспортування та обігу пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів;
          - цільового використання пального та спирту етилового платниками податків;
          - обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками;
          - здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, з підстав, визначених підпунктами 80.2.2, 80.2.3 та 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 цього Кодексу.
          Інформація про перенесення документальних планових перевірок, які відповідно до плану-графіку проведення планових документальних перевірок мали розпочатися у період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), та на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» не були розпочаті, включається до оновленого плану-графіку, який оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, протягом 10 календарних днів з дня завершення дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19).
          Документальні та фактичні перевірки, що були розпочаті до 18 березня 2020 року та не були завершеними, тимчасово зупиняються на період по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19). Таке зупинення перериває термін проведення перевірки та не потребує прийняття будь-яких додаткових рішень контролюючим органом.
          На період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу.
          Дію карантину введено з 12 березня 2020 року на всій території України постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».
          Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено з 19 грудня 2020 року до 31 грудня 2021 року на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211, від 20.05.2020 № 392 та від 22.07.2020 № 641.
          У подальшому, постановою Кабінету Міністрів України від 15.12.2021 №1336 внесено зміни, зокрема, до постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №1236. Вказані зміни передбачають продовження терміну дії карантину та обмежувальних протиепідемічних заходів в Україні для запобігання розповсюдженню COVID-19 із 30 грудня 2021 року до 31 березня 2022 року.
          З матеріалів справи встановлено, що Головним управлінням ДПС у м. Києві проведено документальну планову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «СВІТ ТЕХНОЛОГІЙ» відповідно до затвердженого плану-графіка документальних перевірок, згідно з ст.20, ст.77, ст.82 Податкового кодексу України, на підставі наказу від 13.04.2021 №3063-п. Акт перевірки складений 31.05.2021 за № 42929/26-15-07-02-04-17/38992838.
          Відтак, суд першої інстанції правильно зазначив, що Кабінетом Міністрів України на момент призначення та проведення перевірки позивача не приймалось рішення про завершення дії карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, а тому діяв мораторій на проведення, у тому числі, документальних планових перевірок платників податків.
          Наразі, доводи апелянта зводяться до того, що він мав право на проведення документальної планової перевірки на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 03.02.2021 №89 «Про скорочення строку дії обмеження в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірки», однак, такі доводи колегія суддів визнає необґрунтованими з огляду на таке.
          Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 03.02.2021 №89 «Про скорочення строку дії обмеження в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірки», якою скорочено строк дії обмежень, встановлених пунктом 52-2 підрозділ 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок, дозволивши проведення таких видів перевірок юридичних осіб, у тому числі: документальних перевірок, право на проведення яких надається з дотриманням вимог пункту 77.4 статті 77 Кодексу.
          Як вбачається зі змісту цієї постанови, вона прийнята на підставі пункту 4 розділу II «Прикінцеві положення» Закону України від 17.09.2020 № 909-IX «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», відповідно до якого визначено, що у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, надати право Кабінету Міністрів України скорочувати строк дії обмежень, заборон, пільг та гарантій, встановлених відповідними законами України, прийнятими з метою запобігання виникненню і поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, крім випадків, коли зазначене може призвести до обмеження конституційних прав чи свобод особи.
          Водночас, мораторій на проведення податкових перевірок на період карантину прямо закріплений пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України.
          Відповідно до пункту 2.1 статті 2 Податкового кодексу України, зміна положень цього Кодексу може здійснюватися виключно шляхом внесення змін до цього Кодексу.
          Тобто, зміна приписів Податкового кодексу України здійснюється виключно законами про внесення змін до Кодексу, відповідно зміна строків, дії мораторію може бути здійснення виключно шляхом прямого внесення змін до Податкового кодексу України.
          Норма пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України в частині обмежень на проведення планових перевірок є чинною, жодних змін до неї законодавцем не вносилось.
          Відповідно до пункту 5.2 статті 5 Податкового кодексу України у разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу.
          За загальним правилом вирішення колізій, передбаченим частиною третьою статті 7 КАС України, у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.
          Отже, беручи до уваги те, що пункт 52-2 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України є нормою вищої юридичної сили, ніж постанова Кабінету Міністрів України від 03.02.2021 №89, то за загальним правилом вирішення колізій застосуванню підлягає правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України, а тому у даному випадку, підлягають застосуванню саме норми Податкового кодексу України.
          Крім того, колегією суддів встановлено, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.01.2022, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.07.2022 року у справі №640/18314/21, визнано протиправною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 03.02.2021 № 89 «Про скорочення строку дії обмеження в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок».
          Відтак, з огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що незважаючи на прийняття постанови Кабінетом Міністрів України від 03.02.2021 №89, у контролюючого органу були відсутні повноваження здійснювати проведення документальної планової перевірки з дотриманням вимог пункту 77.4 статті 77 Податкового кодексу України за наявності чинної спеціальної норми Податкового кодексу України щодо дії мораторію на проведення таких перевірок.
          Більш того, постанова Кабінетом Міністрів України від 03.02.2021 №89, на яку посилався контролюючий орган, як на підставу проведення перевірки, визнано нечинною в судовому порядку.
          Вказане порушення має наслідком протиправності рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, оскільки за умови дотримання податковим органом мораторію перевірка не повинна бути проведена та, відповідно, були б відсутні рішення за наслідками перевірки.
          Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки проведена перевірка щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «СВІТ ТЕХНОЛОГІЙ» відбулась усупереч законодавчій забороні, такі обставини тягнуть за собою протиправність податкових повідомлень-рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, у зв`язку з чим відсутня необхідність переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.
          Крім того, акт перевірки не може слугувати підставою для прийняття спірних податкових повідомлень-рішень як доказ, що одержаний з порушенням порядку, встановленого законом, у розумінні статті 74 (Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
          Аналогічне правозастосування викладене у постановах Верховного Суду у справі від  22 лютого 2022 (справа №420/12859/21), від 17 травня 2022 справа № 520/592/21), від 15 квітня 2022 (справа № 160/5267/21), від 27 квітня 2022 (справа № 140/1846/21) від 6 липня 2022 (справа № 360/1182/21),  від 01 вересня 2022 року (справа № 640/16093/21).
          Посилання апелянта на правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в постанові від 08 вересня 2021 року в справі № 816/228/17, згідно з якими неправомірність дій по призначенню перевірки (зокрема, прийняттю наказу на її проведення) не є безумовною підставою для скасування податкових повідомлень - рішень, а правові підстави для скасування таких рішень мають бути оцінені через критерій об`єктивної можливості вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки, колегія суддів вважає необґрунтованим та не враховує вказані висновки Великої Палати Верховного Суду, оскільки такі висновки сформовані за інших фактичних обставин справи та іншого правового регулювання спірних правовідносин. Крім того, в справі № 816/228/17 інший предмет спору порівняно з предметом спору в справі, яка розглядається.
          Інші доводи апеляційної скарги колегія суддів не приймає, оскільки вони не спростовують правильність висновків суду першої інстанції щодо застосування норм матеріального та процесуального права.
          Крім того, аналізуючи всі доводи учасників справи, апеляційний суд враховує висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні від 21.01.1999 р. по справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.
          Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
          Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
          За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм процесуального та матеріального права, судом першої інстанції встановлено всі обставини, що мають значення для справи, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим підстав для скасування оскаржуваного рішення суду не вбачається.
          Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,
П О С Т А Н О В И В:

          Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві залишити без задоволення.
          Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 жовтня 2022 року залишити без змін.
          Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.
          
          Головуючий суддя                                                            І.О. Грибан

          Судді:                                                                                В.Ю. Ключкович

                                                                                          А.Б. Парінов

          (повний текст постанови складено 20.03.2023р.)