ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/476/23 Справа № 183/9172/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - Лила В.М. Суддя у 2-й інстанції - Іванченко  О. Ю.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

16 березня 2023 року                                                                м. Дніпро
Суддя Судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду Іванченко О.Ю., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро розглянувши апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2023 року в справі про адміністративне правопорушення, якою:
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працює не офіційно, має на утриманні 3 дітей, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , 
       визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - 

               В С Т А Н О В И В: 
Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на 1 (один) рік.
       Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 536,80 гривень на користь держави.
       Судом першої інстанції встановлено, що 09 грудня 2022 року близько 17 год. 06 хв., в Дніпропетровській області, смт. Губиниха, вул. Центральна, буд. 5, ОСОБА_1 керував автомобілем ГАЗ 270500 номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, виражене тремтіння пальців рук, порушення мови. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законному порядку відмовився.
       Не погоджуючись з вищевказаною постановою особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду скасувати та провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
       Вважає, що судове рішення винесене з порушенням норм процесуального права, що потягло за собою однобічне та неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, їх не дослідження та ненадання їм належної оцінки, що є наслідком необґрунтованого притягнення до адміністративної відповідальності. На думку апелянта, постанова суду є незаконною та такою, що підлягає скасуванню.
       Вказує, що висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. 
       Зазначив, що в матеріалах справи міститься відеозапис, відповідно до якого зафіксовано його спілкування з працівником поліції, який зазначив, що вбачає у ОСОБА_1 , ознаки алкогольного сп`яніння, а саме тремтіння пальців рук. Ні про який запах алкоголю з ротової порожнини та порушення мови у відеозапису не йдеться, натомість вказані ознаки зазначені у протоколі.
       Крім того, ОСОБА_1 зазначив, що під час складання протоколу відносно нього, свідків не залучали. 
       При цьому, безпосередньо у суді першої інстанції свідок ОСОБА_2 не був допитаний. Пояснень вказаного свідка, на відеозаписі немає. 
       Вважає, що відеозапис наданий суду містить ознаки монтажу, короткий за часом та не відповідає дійсності. 
       Просив врахувати, що він є єдиним годувальником у родині, за професією є водієм. Одружений та має на утриманні трьох дітей. 
       Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку. 
       Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
       Протоколом про адміністративне правопорушення встановлено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а також відмова останнього від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, що є порушенням вимог п. 2.5 ПДР.
       З матеріалів справи щодо ОСОБА_1 вбачається, що наведені вимоги закону суддею місцевого суду під час її розгляду були дотримані. 
       Зокрема, при розгляді даної справи суддя місцевого суду достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у провадженні доказах.
       Вина ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за обставин, викладених у постанові, підтверджується наявними в справі доказами, а саме, даними, які містяться:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 033656 від 09.12.2022 року, в якому зафіксовано факт перебування ОСОБА_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, виражене тремтіння пальців рук, порушення мови) та відмову останнього пройти такий огляд в установленому законом порядку /а.с.1/;
- письмовими поясненнями ОСОБА_1 /а.с. 3/;
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів /а.с. 4/;
- письмовими поясненнями свідка ОСОБА_2 /а.с. 5/;
- рапортом працівника поліції;
- відеозаписом. 
       Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність викладених обставин в наданих суду матеріалах щодо обставин адміністративного правопорушення, не вбачається. 
Доводи апеляційної скарги про те, що в наданих матеріалах відсутні докази, що останній керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, не приймаються, враховуючи наступне.
Під час апеляційного перегляду було оглянуто відеозапис, що міститься на диску, який є додатком до матеріалів справи. Зокрема, встановлено, що громадянин ОСОБА_1 зупинений 09.12.2022 року о 17 год. 06 хв. працівниками поліції у зв`язку з несправним освітленням автомобіля, а саме не горіла задня права фара. Під час спілкування з ОСОБА_1 , працівник поліції запідозрив, що останній перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Зафіксовано також, що працівник поліції оголосив ОСОБА_1 які ознаки сп`яніння він вбачає у нього, та запропонував пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу з метою встановлення стану сп`яніння за допомогою приладу “Драгер” або у медичному закладі, на що ОСОБА_1 відмовився. При цьому ОСОБА_1 , пояснив, що йому потрібно додому, його чекає родина. 
На відеозаписі не зафіксовано, щоб ОСОБА_1 зазначив, що потребує послуг захисника та надання йому правової допомоги.
Здійснення пропозиції щодо проходження огляду на місці зупинки за допомогою спеціальних технічних засобів та у медичному закладі, відмова ОСОБА_1 , порядок складання і оголошення протоколу чітко зафіксовані на відеозаписі.
При цьому, ознаки алкогольного сп`яніння перераховані поліцейським в протоколі про адміністративне правопорушення та у складеному рапорті.
Пропозиція працівника поліції щодо проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння була законною та вмотивованою. 
Відмова водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння є підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення, а тому відсутність назви спеціального технічного засобу, за допомогою якого пропонувалось пройти огляд на стан сп`яніння та направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, не спростовує факту відмови особи від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що зафіксована на відеозаписі.
Апеляційний суд зауважує, що в даному випадку, у водія ОСОБА_1 були виявлені поліцейськими ознаки алкогольного сп`яніння, а не наркотичного чи іншого сп`яніння або знаходження під впливом лікарських препаратів, що у відповідності до вимог вищевказаної Інструкції вимагало оформлення направлення особи до найближчого закладу охорони здоров`я.
Наявні у справі письмові докази узгоджуються з наданими відеозаписом, а тому сумнівів в їх достовірності у суду не виникає.
Таким чином у діях ОСОБА_1 безумовно наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
       Протокол про адміністративне правопорушення складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735.
       Таким чином, суддя місцевого суду правильно встановив фактичні обставини правопорушення та дійшов обґрунтованого висновку про наявність вини ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 ПДР України, тобто у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
       Наявні у справі докази об`єктивно узгоджуються між собою, їх правильно покладено в обґрунтування висновків суду та обґрунтовано визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
       Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
       Порушення цих вимог, та керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння містить склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
       Диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, …. а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
       За змістом зазначених положень особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності, коли вона керувала транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, що визначається лише у встановленому чинним законодавством порядку, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
       Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23грудня 2005 року № 14 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008 р.), судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності. Для притягнення до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли останній почав рухатись.
       Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст. 33 КУпАП, врахувавши характер вчиненого правопорушення, особу порушника, відсутність обставин, що пом`якшують відповідальність. 
       Всі інші апеляційні доводи сторони захисту мають формальний характер та спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення. Такі доводи апелянта не спростовують встановлених обставин того, що останній вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
       З огляду на вищенаведене при апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 268, 279-280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене ОСОБА_1 правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
       Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.
       Таким чином, вважаю необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції без змін.
       Керуючись ст. ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :
       Апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - залишити без задоволення. 
       Постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського         
апеляційного суду                                                         О.Ю. Іванченко