ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/12868/21                                                                        Суддя першої інстанції: Житняк Л.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2022 року                                                                                            м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді-доповідача                              Глущенко Я.Б., 
суддів                                                            Пилипенко О.Є., Черпіцької Л.Т.,
секретаря                                                  Височанської Н.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом  ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 11.11.2021, -

У С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся у суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ в Чернігівській області) про визнання протиправним рішення, викладене в листі від 25.06.2021 №2500-0206-8/33539, про відмову в проведенні розрахунку розміру пенсії державного службовця на підставі довідки №03-06/707 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації в Чернігівській області (далі - ТУ ДСА в Чернігівській області) 01.04.2021, зобов`язання провести вказаний розрахунок пенсії та її виплату з 26.04.2019, з урахуванням виплачених сум.
На обґрунтування позовних вимог зазначає, що пенсійний орган не прийняв до уваги той факт, що довідка була надана позивачу із запізненням на два роки з причини тривалого порушення його права ТУ ДСА в Чернігівській області, а також проігнорував той факт, що саме довідка ТУ ДСА в Чернігівській області задовольняє вимоги пенсійного законодавства стосовно форми та змісту довідки (Ф-1), оскільки видана з останнього місця роботи на посаді державного службовця, а також містить відомості про посадовий оклад, надбавку за ранг та вислугу років в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби).
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 11.11.2021 позов задоволено. 
Не погоджуючись із судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Свою позицію обґрунтовує тим, що підстави для проведення перерахунку пенсії позивача відсутні.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач наголошує, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому підстави для його скасування відсутні.
Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів уважає, що апеляційну скаргу потрібно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, з таких підстав.
Судом установлено, що з 2006 року по березень 2019 року ОСОБА_1 обіймав посаду судді Борзнянського районного суду Чернігівської області і мав стаж роботи на цій посаді неповних 13 років, але не зважаючи на перебування упродовж семи років на посаді помічника судді Верховного суду України позивач не набув права на відставку та пенсію судді.
На підставі наявного у позивача відповідного строку перебування на посадах, віднесених до категорії державної служби (страховий стаж становить 46 років та 1 місяць, стаж державної служби - 35 років 4 місяці, включаючи роботу на посаді судді упродовж останніх неповних 13 років), у квітні 2019 року позивач звернувся до об`єднаного управління пенсійного фонду України в Чернігівській області за місцем проживання у м. Борзна Чернігівської області з заявою про переведення його на пенсію державного службовця.
Отримавши відмову у задоволенні заяви, позивач оскаржив прийняте вказаним пенсійним органом рішення в судовому порядку.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 05.08.2019, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.10.2019, у справі №620/1595/19 визнано протиправним рішення Борзнянського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Чернігівської області про відмову у переведенні ОСОБА_1 з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», що викладено у листі від 03.05.2019 №466/04 з посиланням на протокол №356 від 03.05.2019, а також зобов`язано ГУ ПФУ в Чернігівській області перевести позивача на пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про державну службу», з 26.04.2019.
При цьому розрахунок пенсії був здійснений на підставі довідки про складові заробітної плати для нарахування пенсії (Ф-1), яку позивач просив надати Верховний Суд України, де обіймав посаду держслужбовця, з причини відмови ТУ ДСА в Чернігівській області у задоволенні заяв щодо видачі зазначеної довідки для нарахування пенсії державного службовця, оскільки після досягнення 65-річного віку позивач звільнявся з посади судді Борзнянського районного суду Чернігівської області.
Так, рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 29.07.2020, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.02.2021,  у справі №620/1147/20 визнано протиправними дії ТУ ДСА в Чернігівській області, що виразились у ненаданні ОСОБА_1 довідки (Ф-1) про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, визначену постановою Правління пенсійного фонду України від 17.01.2017 №1-3 ''Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям'', зобов`язано ТУ ДСА в Чернігівській області видати позивачу таку довідку.
Після отримання вказаної вище довідки ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в Чернігівській області із заявою, в якій просив перерахувати розмір пенсії державного службовця на підставі даних про розмір заробітної плати для призначення пенсії, що визначені довідкою №03-36/707 від 01.04.2021 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця.
Проте листом від 25.06.2021 відповідач надіслав рішення про відмову у такому перерахунку, оскільки з 01.05.2016 запроваджена норма, якою заборонено проведення перерахунків пенсії державним службовцям у зв`язку з підвищенням заробітної плати працюючих державних службовців.
Уважаючи таке рішення протиправним, позивач звернувся з цим позовом до суду.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з наявності у позивача встановленого законом права на розрахунок пенсії саме на підставі довідки ТУ ДСА в Чернігівській області від 01.04.2021 №03-06/707. 
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів приходить до наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних приватних закладів для догляду непрацездатними.
З 01.05.2016 набув чинності Закон України «Про державну службу» №889-VIII від 10.12.2015, яким визначено право на пенсійне забезпечення державних службовців відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16.12.1993.
Відповідно до Закону України «Про державну службу» пенсія призначається незалежно від факту роботи на державній службі.
Пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права на пенсію в розмірі 60 % суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями у розмірі 60 % заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
При цьому посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби).
У рішенні Конституційного Суду України (справа про соціальні гарантії громадян) від 09.07.2007 №6-рп/2007 зазначено, що утверджуючи і забезпечуючи права і свободи громадян, держава окремими законами України встановила певні соціальні пільги, компенсації і гарантії, що є складовою конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами здійснення цього права, а тому відповідно до статті 6, 19, 68 Конституції України вони є загальнообов`язковими, однаковою мірою мають додержуватися органами державної влади, місцевого самоврядування, їх посадовими особами; невиконання державою своїх соціальних зобов`язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави.
Згідно з позицією Конституційного Суду України, яка визначена у рішенні від 04.06.2019 №2-р/2019 (пункти 3.1 та 3.2 мотивувальної частини), до основних обов`язків держави належить забезпечення реалізації громадянами соціальних, культурних та економічних прав; гарантування державою конституційного права на соціальний захист є однією з необхідних умов існування особи і суспільства; рівень соціального забезпечення в державі має відповідати потребам громадян; гарантування державою цих прав, у тому числі права на пенсійне забезпечення як складової конституційного права на соціальний захист, має здійснюватися на основі Конституції України та у спосіб, що відповідає їй.
За будь-яких обставин сутність права на пенсійне забезпечення як складової конституційного права на соціальний захист не може бути порушена, а законодавче регулювання у цій сфері має відповідати принципам соціальної держави.
Конституційний Суд України наголошував на необхідності дотримання вказаних принципів, зокрема, у Рішенні від 26.12.2011 №20-рп/2011.
Держава Україна як учасниця Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права 1966 визнає право кожної людини на соціальне забезпечення, включаючи соціальне страхування, і може встановлювати тільки такі обмеження цього права, які визначаються законом, і лише остільки, оскільки це сумісно з природою зазначеного права, і виключно з метою сприяти загальному добробуту в демократичному суспільстві.
Отже, право особи на отримання пенсії, як складової частини права на соціальний захист, є її конституційним правом, що гарантується, в тому числі, міжнародними зобов`язаннями України.
Як установлено рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 05.08.2019 у справі №620/1595/19, позивач має право на пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України "Про державну службу", з 26.04.2019. Водночас рішенням цього ж суду від 29.09.2020 у справі №620/1147/20 зобов`язано ТУ ДСА в Чернігівській області видати ОСОБА_1 довідку (Ф-1) про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, визначену постановою Правління пенсійного фонду України від 17.01.2017 №1-3 ''Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям''.
Водночас з причини відмови ТУ ДСА в Чернігівській області надати позивачу довідку про складові заробітку для нарахування пенсії, до якого позивач звертався як до останнього місця роботи, де позивач перебував на посаді державного службовця, виникли обставини, за яких позивач вимушений був до заяви про переведення на пенсію державного службовця надати довідку з попереднього місця роботи на посаді державного службовця - помічника судді Верховного Суду України.
Ураховуючи наведене, можна дійти висновку, що при наданні довідки від 01.04.2021 №03-06/707 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, виданої ТУ ДСА в Чернігівській області, ті законодавчі акти, на які було зроблено посилання пенсійним органом у відповідях на заяви позивача, дійсно стосувалися перерахунку пенсії. Проте підстава, з якої позивач звернувся до цих установ з проханням про проведення перерахунку, не пов`язана з перерахунком пенсії, оскільки мова йдеться про відновлення порушеного права на розрахунок пенсії у відповідності до законодавства - на підставі довідки (Ф-1) ТУ ДСА в Чернігівській області №03-36/707 від 01.04.2021 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, оформленої на останньому місці роботи на посаді державного службовця.
А отже, з метою відновлення порушеного права позивача на пенсію у розмірі, який відповідає заробітку (винагороді) на останньому місці роботи на посаді державного службовця, які мали б бути застосовані під час розрахунку розміру пенсії, необхідним є визнання протиправним рішення відповідача, що викладене в листі від 25.06.2021 №2500-0206-8/33539, про відмову в проведенні розрахунку розміру пенсії державного службовця на підставі довідки №03-06/707 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, виданої ТУ ДСА в Чернігівській області 01.04.2021, та зобов`язання відповідача провести такий розрахунок пенсії та її виплату з 26.04.2019, з урахуванням виплачених сум.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Приписи ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції судове рішення ухвалено з дотриманням норм чинного матеріального та процесуального права і підстави для його скасування відсутні.
Керуючись ст.ст. 33, 34, 139, 243, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області залишити без задоволення.
Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 11.11.2021 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                      Я.Б. Глущенко

Судді                                                                                           О.Є. Пилипенко 

                                                                                                    Л.Т. Черпіцька