Ухвала
 
9 березня 2023 року
м. Київ
справа № 202/4422/22
провадження № 51 - 1519 ск 23
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду 
у складі:
головуючого                                   ОСОБА_1 ,
суддів:                                                ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на вирок Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 9 вересня 2022 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12022052390000662, 
встановив:
ОСОБА_4 звернувся до Касаційного кримінального суду Верховного Суду з касаційною скаргою на зазначене судове рішення..
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, 
що її подано без додержання приписів пунктів 4, 5 ч. 2, ч. 5 зазначеної статті.
Так, у касаційній скарзі, зокрема, зазначаються: вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції; обґрунтування цих вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень. Також до касаційної скарги додаються копії оскаржуваних судових рішень, що оскаржується. 
 
Проте ОСОБА_4 подав касаційну скаргу без додержання зазначених приписів кримінального процесуального закону.
Всупереч положень ч. 5 ст. 427 КПК ОСОБА_4 взагалі не долучив до касаційної скарги копій судових рішень, які оскаржуються. При цьому, зі змісту його касаційної скарги вбачається, що він не погоджується з вирокомІндустріального районного суду міста Дніпропетровська від 9 вересня 2022 року та просить скасувати його. Разом з цим 
не наводить порушень апеляційного суду та не зазначає вимоги щодо рішення суду апеляційної інстанції. Вказане позбавляє колегію суддів можливості встановити чи переглядався оскаржуваний ОСОБА_4 вирок місцевого суду в апеляційному порядку, 
а відтак чи може він бути предметом перегляду судом касаційної інстанції з огляду 
на положення ст. 424 КПК.
Крім того, відповідно до приписів п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК, в касаційній скарзі має бути наведено обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, 
у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Згідно положень ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. При цьому уповноважений лише перевіряти правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. 
Тобто суд касаційної інстанції є судом права, а не факту.  
Відповідно до вимог ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Отже, посилаючись на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК, що 
є підставою для зміни чи скасування такого рішення, а також належним чином обґрунтувати свої доводи. 
Однак у касаційній скарзі взагалі не зазначено у чому полягає незаконність судових рішень, відсутнє обґрунтування необхідності їх зміни чи скасування на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 КПК, з огляду на положення статей 412-414 цього Кодексу. 
При цьому ОСОБА_4 зазначає, що висновки суду, викладені в судовому рішенні, 
не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, що відповідно до 
ч. 1 ст. 433 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Відсутність у скарзі належного обґрунтування з огляду на те, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Крім того, усупереч п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК, касаційна скарга ОСОБА_4 не містить чітких вимог до суду касаційної інстанції, викладених у відповідності з положеннями ст. 436 КПК. Частиною 1 ст. 436 КПК передбачено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення. 
З урахуванням зазначеного, прохання ОСОБА_4 щодо результатів розгляду касаційної скарги не узгоджується з вимогами ст. 436 КПК.
За таких обставин на підставі ч. 1 ст. 429 КПК колегія суддів вважає за необхідне залишити без руху касаційну скаргу ОСОБА_4 , надавши строк для усунення недоліків.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу  ОСОБА_4 залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді: 
 
ОСОБА_1                                               ОСОБА_2                                                           ОСОБА_3