Ухвала
 
23 грудня 2022 року
м. Київ
 
справа № 737/131/20
провадження № 61-12520ск22
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
 
Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Луспеника Д. Д., 
        
розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області 
від 21 лютого 2022 року та постанову Київського апеляційного суду 
від 01 листопада 2022 року у справі за скаргою  ОСОБА_1 на дії та рішення старшого державного виконавця Переяславського міського відділу державної виконавчої служби 
у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Руденка Андрія Васильовича, 
 
ВСТАНОВИВ:
 
У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії та рішення старшого державного виконавця Переяславського міського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Руденка Андрія Васильовича (далі - старший державний виконавець Руденко А. В.), в якій просив суд визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Переяславського міськрайонного відділу державної виконавчої служби 
у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 
Руденка А. В. про закінчення виконавчого провадження ВП № 64399142 
від 07 грудня 2021 року.
 
Скарга обґрунтована тим, що 02 грудня 2021 року Київським апеляційним судом була розглянута його апеляційна скарга на ухвалу Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області 
від 31 серпня 2021 року про закриття провадження у справі 
№ 373/391/21 за позовом ОСОБА_1 до громадського об`єднання «Всеукраїнське фізкультурно-спортивне товариство «Колос» (далі - ГО «ВФСТ «Колос») та підприємства об`єднання громадян «Навчально-спортивна база «Переяславль» Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства «Колос» Агропромислового комплексу України (далі - ПОГ «НСБ «Переяславль») про захист порушених трудових прав та скасування розпорядження про відсторонення від роботи.
 
Постановою Київського апеляційного суду від 02 грудня 2021 року вищезазначена ухвала була скасована, справа направлена до суду першої інстанції для продовження розгляду. Оскільки у даній постанові судом було підтверджено факт його незаконного та необґрунтованого відсторонення від роботи, це могло суттєво вплинути на результат розгляду скарги на дії державного виконавця. Очікування судового рішення суду апеляційної інстанції у даній справі і призвело до пропуску ним процесуального строку для подачі такої скарги.
 
Крім того, 16 грудня 2021 року він звернувся до Київського апеляційного суду із заявою про роз`яснення судового рішення, яка була розглянута судом 26 січня 2022 року, а не протягом десяти днів з дня її надходження. Оскільки при оскарженні дій державного виконавця роз`яснення судом порядку виконання постанови про поновлення його на роботі є важливим та необхідним, затримка розгляду судом апеляційної інстанції даного питання призвела до пропуску ним процесуального строку для звернення до суду із скаргою на дії державного виконавця.
 
Ухвалою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 21 лютого 2022 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 01 листопада 2022 року, у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку звернення до суду зі скаргою на дії та рішення старшого державного виконавця відмовлено.
Скаргу ОСОБА_1 на дії та рішення старшого державного виконавця Руденка А. В. залишено без розгляду.
 
Залишаючи скаргу без розгляду, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що скарга подана з пропуском десятиденного строку на оскарження рішень, дій та бездіяльності виконавця, визначеного статтею 449 ЦПК України.
09 грудня 2022 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 21 лютого 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 01 листопада 2021 року (надійшла до суду 13 грудня 2022 року), вякій, посилаючись на порушення судами попередніх інстанції норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою.
 
Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.
 
Частиною першою статті 449 ЦПК України встановлено, що скарга може бути подана у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.
 
Аналіз частини першої статті 449 ЦПК України та статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» свідчить про те, що перебіг десятиденного строку для оскарження рішення, дій чи бездіяльності виконавця починається з наступного дня після настання події, з якою пов`язано його початок, тобто після фактичної або можливої обізнаності особи про порушення її прав і свобод.
 
Порівняльний аналіз змісту термінів «дізналася» та «повинна була дізнатися» дає підстави для висновку про презумпцію обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні.
 
Доведення факту, що сторона не знала про порушення свого права 
і саме з цієї причини не звернулася своєчасно до суду за його захистом, недостатньо для вирішення питання про поновлення строку звернення до суду.
 
Для поновлення строку звернення до суду заявнику потрібно довести наявність об`єктивних обставин, які свідчать про те, що заявник не знав і не міг дізнатись про порушення своїх прав. 
 
Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (стаття 126 ЦПК України).
 
Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, 
від 21 жовтня 2010 року). 
 
Судами попередніх інстанцій встановлено, що постановою Київського апеляційного суду від 23 грудня 2020 року у справі № 373/131/20 рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 06 серпня 2020 року скасовано, визнано звільнення 
ОСОБА_1 з посади генерального директора ПОГ «НСБ «Переяславль» з 25.06.2018 року незаконним, поновлено ОСОБА_1 на посаді генерального директора ПОГ «НСБ «Переяславль» з 26 серпня 2018 року.
На підставі виконавчого листа в частині виконання постанови  Київського апеляційного суду  від 23 грудня 2020 року про поновлення ОСОБА_1 на посаді генерального директора ПОГ «НСБ «Переяславль» з 26 серпня 2018 року, ОСОБА_1 звернувся до державної виконавчої служби у м. Переяславі Київської області.
 
05 лютого 2021 року старшим державним виконавцем Руденком А. В. на підставі вказаного вище виконавчого листа розпочато примусове виконання судового рішення від 23 грудня 2020 року та відкрито виконавче провадження № 64399142.
 
06 грудня 2021 року ОСОБА_1 не було допущено на територію підприємства до його робочого місця, тобто постанову Київського апеляційного суду від 23 грудня 2020 року про поновлення ОСОБА_1 на посаді генерального директора ПОГ «НСБ «Переяславль» не було виконано.
 
24 грудня 2021 року при ознайомленні з матеріалами справи виконавчого провадження ВП № 643999142 ОСОБА_1 дізнався, що старшим державним виконавцем Руденком А. В. ще 07 грудня 2021 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.
 
Причинами пропуску встановленого статтею 449 ЦПК України строку заявник зазначав тривалий розгляд судом апеляційної інстанції його скарг та отримання ним судових рішень за результатами їх розгляду.
 
Колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про те, що не є поважною причиною пропуску строку та обставина, що заявник очікував постанову Київського апеляційного суду від 02 грудня 2021 року, враховуючи, що заявник оскаржує постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 07 грудня                  2021 року. 
 
Суд апеляційної інстанції вірно вказав, що скаржником не зазначено жодних об`єктивно непереборних обставин, та таких, що не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду зі скаргою, тому не вбачається поважних причин пропуску заявником строку для подання даної скарги.
 
Також суд апеляційної інстанції вірно зазначив, що ОСОБА_1 вже звертався із скаргою на дії державного виконавця щодо закінчення виконавчого провадження 07 грудня 2021 року. 
 
Так, ухвалою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 18 січня 2022 року скаргу ОСОБА_1 на дії та рішення старшого державного виконавця Руденка А. В. на постанову                         від 07 грудня 2021 про закінчення виконавчого провадження                        ВП № 64399142 залишено без розгляду.
 
Доводи касаційної скарги зводяться до формальної незгоди 
з оскарженим судовим рішенням та не дають підстав для його скасування, оскільки згідно з вимогами частини другої статті 410 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення 
з одних лише формальних міркувань.
 
Інші доводи касаційної скарги не спростовують правильних висновків судів першої та апеляційної інстанції, не свідчать про порушення норм матеріального та процесуального права.
 
Відповідно до вимог абзацу 6 частини другої статті 389 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених 
у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
 
Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити 
у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
 
Оскільки правильне застосування судом апеляційної інстанції законодавства України є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, розгляд зазначеної скарги не має значення для формування єдиної правозастосовної практики, 
а наведені у ній доводи не дають підстав для висновку щодо незаконності та неправильності судового рішення, то колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга на ухвалу Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 21 лютого 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 01 листопада 2022 року є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
 
Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд 
у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою 
 ОСОБА_1 на ухвалу Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 21 лютого 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 01 листопада 2022 року 
у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення старшого державного виконавця Переяславського міського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Руденка Андрія Васильовича, відмовити.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді                                                                                                Г. В. Коломієць

                                                                                                            Б. І. Гулько

                                                                                                            Д. Д. Луспеник