Дата документу 26.12.2022 Справа № 334/1647/22

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Є.У.№ 334/1647/22                                        Головуючий у 1 інстанції: Фетісова М.В.
№ 22-ц/807/2000/22                                                Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2022 року        м. Запоріжжя
Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого:                Крилової О.В.
суддів:                Кухаря С.В.
                       Полякова О.З.
розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу заапеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 02 вересня 2022 року у справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди,
ВСТАНОВИВ

В травні 2022 року ГУ ПФУ в Запорізькій області звернулося до суду із позовом до  ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначало, що відповідач перебуває на обліку у позивача як отримувач пенсії по інвалідності, яка була призначена на умовах Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Згідно з випискою із акту огляду МСЕК серії 12ААБ № 657569 від 15.06.2020 термін інвалідності закінчився 30.06.2021. На виконання вимог пункту 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» № 553-ІХ від 13.04.2020, позивачем було продовжено виплату відповідачу пенсії по інвалідності до закінчення терміну дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19. В серпні-жовтня 2021 року позивачем зроблено запити до КУ «Обласний центр медико-соціальної експертизи» ЗОР для з`ясування підтвердження продовження терміні, або скасування групи інвалідності. Було надано відповідь, що відповідач був оглянутий 12.07.2021 та інвалідом не визнаний. На підставі отриманої інформації позивачем була проведена перевірка правильності виплати пенсії позивачу та встановлено факт переплати пенсії за періоді 12.07.2021 до 30.09.2021 в сумі 17 654,86 грн. та занесено до реєстру утримань зайво виплачених сум пенсій (допомоги) внаслідок зловживань з боку одержувачів пенсії і допомоги. В ході листування з МСЕК було уточнено конкретну дату встановлення працездатності позивачу, проведено додатковий перерахунок, в якому змінився період переплати з 01.08.2021 до 30.11.2021. Суму переплати пенсії зменшено на 4 306,06 грн. Позивачем було направлено до АТ «Ощадбанк» листи - розпорядження про повернення коштів. Банком повернуто на рахунок позивача частину пенсії за вересень 2021 року в сумі 20,90 грн. в межах залишку по рахунку. Позивачем відповідачу було направлено лист від 15.11.2021 № 0800-0505-8/77216 з пропозицією повернути переплату пенсії. Відповідач на вказану пропозицію ніяк не відреагував, кошти станом на момент подання позову не повернув. Не внесення відповідачем суми заборгованості перешкоджає своєчасному отриманню пенсій та інших соціальних виплат громадянами, чим завдається істотне шкода їх законним правам та інтересам та в певній мірі завдає перешкоду здійсненню соціальних гарантій з боку держави. Таким чином, безпідставно набута відповідачем пенсія, фактично, є завданням шкоди державному бюджету та призводить до порушення інтересів держави в особі Пенсійного фонду України.

Посилаючись на вищезазначене просило суд, стягнути з відповідача на користь позивача суму переплаченої пенсії у розмірі 13 327,90 гривень за період з 01.08.2021 по 30.11.2021.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 02 вересня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ГУ ПФУ в Запорізькій області подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що переплата пенсії позивачу була відшкодована частково у розмірі 500 гривень, що підтверджує визнання ним власної вини. До того ж, безпідставно набута відповідачем пенсія фактично є завданням шкоди державному бюджету та призводить до порушення інтересів держави в особі Пенсійного фонду України.

ОСОБА_1 скористався своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу. У відзиві зазначав, що апеляційна скарга не містить нових посилань на обставини, які не були досліджені судом першої інстанції, та які б спростовували висновки та законність оскаржуваного рішення. На підставі вказаного, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення суду – без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: малозначні справи; що виникають з трудових відносин; про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Зважаючи на те, що ціна позову у справі становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Згідно із ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 15.05.2018 обласною МСЕК № 3 відповідачу ОСОБА_1 була встановлена третя група інвалідності у зв`язку з захворюванням, пов`язаним із захистом Батьківщини. 20.05.2019 та 15.06.2020 інвалідність відповідача була продовжена до 01.07.2021. Вказані обставини підтверджуються виписками з актів огляду МСЕК від 15.05.2018, 20.05.2019, 15.06.2020 (а.с.22–27).
12.07.2021 відповідач був оглянутий фахівцями обласної МСЕК № 3. За результатами огляду його не було визнано особою з інвалідністю, що підтверджується листами КУ «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Запорізької обласної ради від 13.10.2021 № 648, 23.11.2021 № 734 (а.с.16, 11). 
04.10.2021 ОСОБА_1 подав позивачу заяву, в якій просив внести зміни в його пенсійну справу у зв`язку зі зняттям групи інвалідності (а.с.18).
На підставі отриманої інформації позивачем була проведена перевірка правильності виплати пенсії позивачу та встановлено факт переплати пенсії за період з 12.07.2021 до 30.09.2021 в сумі 17 654,86 гривень, яка в подальшому була зменшена до 13 348,80 гривень. Вказані обставини підтверджуються розрахунками на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою № 0801013002, рішеннями про стягнення сум пенсій, виплачених надміру № 331 від 09.11.2021 (а.с.4–7, 10, 15).
13.05.2022 позивачем направлено АТ «Ощадбанк» листи про повернення коштів. Банком повернуто на рахунок позивача частину пенсії за вересень 2021 року в сумі 20,90 гривень, що підтверджується листом позивача від 20.12.2021 № 0800-0505-8/88004 та 0800-0505-8/88006, реєстром повернення коштів (а.с.6, 8–9).
15.11.2021 позивач направив відповідачу лист № 0800-0505-8/77215 з вимогою повернути переплачену пенсію в сумі 17 654,86 гривень за період з 12.07.2021 до 30.09.2021 (а.с.14).
15.05.2022 відповідач ОСОБА_1 сплатив позивачу ГУ ПФУ в Запорізькій області 500 гривень в рахунок переплати пенсії з 01.08.2021 до 30.09.2021, що підтверджується платіжним дорученням та визнається сторонами (а.с.49).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції правильно виходив з того, що виплата пенсії відповідачу надміру проведена позивачем добровільно у зв`язку з не виконанням ним обов`язку зупинити виплату пенсії, передбаченого статтею 28 Закону «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Доказів рахункової помилки з боку позивача суду не подано. При цьому, недобросовісність з боку відповідача відсутня за відсутністю його обов`язку повідомляти позивача про результати його повторного огляду. 

Як встановлено матеріалами справи та не оспорюється сторонами, відповідно до виписки з акту огляду МСЕК серії 12ААБ № 657569 від 15.06.2020 відповідачу ОСОБА_1 була встановлена третя група інвалідності та визначена дата наступного огляду – 01.07.2021.
Відповідно до листів КУ «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Запорізької обласної ради від 23.11.2021 № 734, від 22.12.2021 № 948 відповідачем порушений строк повторного огляду, який відбувся лише 12.07.2021, за результатами якого він не був визнаний особою з інвалідністю.
Суд першої інстанції правильно встановив, що відповідно до статті 28 Закону «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» позивач повинен був зупинити виплату пенсію відповідачу з 02.07.2021, проте вказаний обов`язок він не виконав. 

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно пункту 3 вказаної частини, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
За ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З урахуванням вказаного, суд першої інстанції врахував, що жодними доказами не доведено недобросовісності з боку ОСОБА_1 щодо набутої ним пенсії. Між тим, позивачем в добровільному порядку було прийнято рішення щодо продовження виплати відповідачу пенсії по інвалідності до закінчення терміну дії карантину.

Відтак, суд першої інстанції зробив правильний висновок про відсутність підстав для повернення безпідставно набутої пенсії.

Зазначене рішення є мотивованим, узгоджується з іншими встановленими обставинами справи.
Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з наявних у матеріалах справи доказів, наданих позивачем у відповідності із процесуальним законом, і керувався принципами змагальності та диспозитивності цивільного судочинства.
Наведені вище обставини свідчать про те, що суд першої інстанції, мотивуючи своє рішення, вірно проаналізував норми закону та дійшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
З урахування наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області залишити без задоволення.
Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 02 вересня 2022 року по цій справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складено 26 грудня 2022 р.

Головуючий                                                                О.В. Крилова

Судді:                                                                        С.В. Кухар

                                                                               О.З. Поляков