УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №278/2129/22 Головуючий у 1-й інст. Татуйко Є.О. 
Категорія 70 Доповідач Миніч Т. І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2023 року Житомирський апеляційний суд в складі:
головуючого – судді: Миніч Т.І. 
суддів:                          Павицької Т.М.,
Трояновської Г.С. 
секретаря судового засідання Кузьменко А.О.
без участі сторін
розглянувши у спрощеному письмовому провадженні без повідомлення учасників справи в м.Житомирі апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 
на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 30 листопада 2022 року, ухвалене під головуванням судді Татуйка Є.О.
у цивільній справі №278/2129/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в:

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом. Просила змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду. В обґрунтування поданого позову зазначала, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, за час якого у сторін народилась спільна дитина. Однак згодом даний шлюб було розірвано і ухвалено рішення щодо стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання спільної неповнолітньої дитини сторін у твердій грошовій сумі у розмірі 800 гривень. Станом на момент звернення до суду із даним позовом зазначений розмір аліментів є меншим, аніж гарантований державою їх розмір і, за словами заявниці, є недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Виходячи з наведеного, позивач просить змінити спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми на 1/4 частку від усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.
Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 30 листопада 2022 року у задоволенні позову відмовлено.
У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1  – ОСОБА_2  просить вказане рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції незаконне та необґрунтоване, ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права. Зокрема вважає, що судом першої інстанції помилково відмовлено у задоволенні позову, оскільки вона як стягувач має право на зміну способу стягнення аліментів. Так, розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання дитини на користь позивача, визначено судом у твердій грошовій сумі у розмірі 800 грн., тобто з відповідача стягуються аліменти на утримання дитини у меншому за мінімальний розмір, встановлений ст.182 СК України, що призводить до порушення прав дитини на належне матеріальне забезпечення.
Вважає, що 2017 року, тобто з моменту винесення рішення про розмір аліментів у твердій грошовій сумі 800 грн. життя змінилося, в тому числі змінився прожитковий мінімум на дитину відповідного віку. Окрім того, свої зобов`язання по сплаті аліментів навіть 800 грн. відповідач не виконує.
Розгляд справи Житомирським апеляційним судом проведено згідно положень ч.1 ст.369 ЦПК України.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України - батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Положеннями ст. 141 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до ст. 181 ЦПК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. 
Згідно ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.
Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:
1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;
2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;
3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;
3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;
4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до вказаних норм закону, а саме те, що: «спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів», слід застосовувати в контексті змісту наведених норм, якими передбачено: обставини визначення способу стягнення аліментів; спосіб визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини; відповідні обставини, які підлягають перевірці та враховуються при визначенні способу та розміру стягнення аліментів.
При цьому слід вважати, що ст. 192 СК України у даному випадку застосуванню не підлягає, оскільки новела, що міститься у статті 181 СК України не містить посилань чи тверджень, які б вказували на необхідність застосування ст. 192 СК України, тобто обставин, які б підлягали перевірці судом у випадку заявлення вимог про зміну саме розміру аліментів.
Слід вважати, що законодавцем при констатації у вказаній частині статті «спосіб аліментів… змінюється…» вказано на необхідність, а не можливість здійснення зміни способу аліментів і це безальтернативне твердження вказує, також, і те, що обставини, перевірка яких передбачена при застосуванні ст. 192 СК України у даному випадку значення не мають. Мають ж значення фактично згадані загальні обставини, які перевіряються судом при вирішенні питання про стягнення аліментів. Фактично судом вирішується питання про стягнення аліментів новим способом, тобто у новій формі, з перевіркою обставин, що мають значення на час розгляду справи без перевірки обставин, що мали значення в минулому. Тобто спосіб стягнення аліментів встановлюється по новому з перевіркою нових, існуючих обставин.
Окрім цього, право вибору способу стягнення аліментів надано лише тому з батьків, з ким проживає дитина, а визначений рішенням суду спосіб стягнення аліментів може бути змінений лише за позовом одержувача аліментів (правовий висновок, викладений в постановах Верховного Суду від: 10 жовтня 2019 року у справі № 644/4836/18 (провадження № 61-13257св19); від 24 лютого 2020 року у справі № 539/3532/18 (провадження № 61-10880св19).
У ч.3 ст. 181 СК України законодавець розширив можливості того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (отримувача аліментів) щодо вибору способу стягнення аліментів.
Із вказаної норми закону, також, вбачається, що він не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися можливістю зміни способу стягнення аліментів.
Отже, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
Зазначеного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16 червня 2021 року у справі №643/11949/19.
Як вбачається із матеріалів справи, позивачка звернулася до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів, що своєю чергою відповідає вимогам ч. 3 ст. 181 СК України, а відтак суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що єдиним способом стягнення аліментів, який може визначити суд, є збільшення або зменшення розміру стягнутих грошових коштів. Про те, що визначити будь-які інші способи стягнення аліментів суд позбавлений можливості, не відповідає вимогам законодавства України та суперечить вищевказаним висновкам Верховного Суду.
Як вбачається із матеріалів справи, сторони є батьками малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в підтвердження чого до матеріалів справи долучено копію свідоцтва про народження (а.с.6).
Донька проживає разом із позивачем, що підтверджується заочним рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 08 лютого 2017 року (а.м.5 на звороті).
Згідно рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 12 травня 2017 року у справі №278/720/17 (а.с.7-9) ухвалено стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання спільної дитини сторін в розмірі 800 гривень щомісячно починаючи з 29 березня 2017 року та до досягнення дитиною повноліття.
Звернувшись в суд з даним позовом про зміну способу стягнення аліментів, позивачка фактично просить стягувати передбачений законом мінімум на дитину, що визначений ст.ст. 182, 183 СК України, про що йшлося вище. Суд, застосовуючи вимоги вказаних статей, у випадку відсутності певних істотних обставин, що можуть вплинути на визначення такого мінімального розміру зобов`язаний встановити саме такий розмір. Такими, істотними обставинами, що давали б підставу стягувати аліменти у іншому розмірі, відмінному від мінімального слід вважати, наприклад, наявність поганого стану здоров`я платника аліментів (важкої хвороби, каліцтва, тощо), утриманців у платника аліментів, надзвичайно скрутного матеріального стану платника, що обумовлений об`єктивними обставинами, наявності значних доходів у дітей або отримувача аліментів, що забезпечують їх повноцінне утримання, тощо. Спосіб та розмір ж стягнення, про який просить позивачка є тим гарантованим державою мінімумом на утримання дитини, який забезпечить необхідний матеріальний мінімум для її утримання.
Окрім цього, слід звернути увагу на те, що згідно рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 12 травня 2017 року у справі №278/720/17 вже стягувалося з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання спільної дитини сторін в розмірі 800 гривень щомісячно.
Як вбачається, з копії постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ВП №56364239 від 14.06.2022 (а.с.14) боржник ОСОБА_3 отримує дохід у в/ч НОМЕР_1 , за адресою АДРЕСА_1 .
Тому стягнення аліментів у частці від доходу платника не суперечить вимогам закону. 
Відповідно до ст.376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню, з ухваленням нового рішення про задоволення позову.
Враховуючи задоволення позовних вимог, з відповідача, на підставі п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню судові витрати в розмірі судового збору, який підлягав сплаті під час розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанції, що становить: 2232,90 грн.(із розрахунку 992,40+1488,60).
Відповідно до п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст. 19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.
Керуючись ст.ст.258,259,367,374,376,381-384 ЦПК України, суд, -
п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 задовольнити.
Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 30 листопада 2022 року скасувати.
Ухвалити нове рішення про задоволення позову. 
Змінити спосіб стягнення аліментів із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , що визначений рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 12 травня 2017 року у справі №278/720/17 з твердої грошової суми на частку від заробітку (доходу).
Стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 щомісячно аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку(доходу), але не менше ніж 50% (відсотків) прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з  ОСОБА_3 на користь держави судові витрати у розмірі 2232,90 грн. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Судді: