УХВАЛА

11 січня 2023 року 
м. Київ
справа №640/23713/19
адміністративне провадження № К/990/284/23  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Уханенка С.А.,
суддів - Данилевич Н.А., Кашпур О.В., 
перевірив касаційну скаргу Офісу Генерального прокурора на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 листопада 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2022 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:
У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Офісу Генерального прокурора, в якому просив: визнати неправильним формулювання причини його звільнення з посади прокурора організаційного-методичного відділу управління нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Департаменту нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності Генеральної прокуратури України на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру»; зобов`язати відповідача змінити формулювання причини його звільнення його у наказі Генерального прокурора України від 28 жовтня 20109 року №1246ц з «на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» на «на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України, у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці - реорганізацією організації та на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру», у зв`язку з реорганізацією органу прокуратури, у якому прокурор обіймає посаду»; зобов`язати відповідача унести зміни до його трудової книжки, а саме: у розділі «Відомості про роботу» зазначити, що запис від 29 жовтня 2019 року №29 «звільнений з посади, яку обіймав, на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру», вважати недійсним та унести новий запис наступного змісту: «звільнений з посади, яку обіймав, на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України, у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці - реорганізацією організації та на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру», у зв`язку з реорганізацією органу прокуратури, у якому прокурор обіймає посаду; стягнути з відповідача на його користь вихідну допомогу при звільненні в сумі 37488,99 грн, з нарахуванням компенсації втрати частини доходів; стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 29 жовтня 2019 року по день винесення судового рішення, однак, не менше, ніж 53555,70 грн.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 листопада 2021 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2022 року, позов задоволено частково. Стягнуто з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 вихідну допомогу при звільненні у розмірі 37488,99 грн. У задоволенні іншої частини позову відмовлено.
29 грудня 2022 року Офіс Генерального прокурора надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 листопада 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2022 року, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення ними норм процесуального права. Заявник просить переглянути оскаржені судові рішення на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 КАС України, скасувати їх та відмовити в позові у задоволеній частині.
Предметом спору цій справі є зміна підстави звільнення з посади прокурора, стягнення вихідної допомоги при звільненні та середнього заробітку за час затримки таких виплат.
Перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.
За приписами пункту 6 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі на судове рішення, зазначене у частині першій    статті 328 цього Кодексу, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).
Переглядаючи рішення суду першої інстанції та залишаючи його без змін,  суд апеляційної інстанції застосував висновки Верховного Суду, сформовані у справах №№ 260/1890/19, 380/1662/20, 420/4115/20, 240/4840/20, 640/23379/19, 640/8451/20, №1.380.2019.006923, 420/4581/20, 640/25354/19, 320/2449/20, 440/3166/20, 380/4855/20, 200/5390/20-а, 300/2000/20 та 420/4554/20. Так, у справі №560/3971/19 Суд указав, що унесені Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" зміни до Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) не визначають особливостей регулювання трудових відносин прокурорів, а лише передбачають, що ці особливості встановлюються спеціальним законом. Водночас, частиною п`ятою статті 51 Закону України «Про прокуратуру» та частиною четвертою статті 40 КЗпП України передбачений виключний перелік випадків коли до правовідносин щодо звільнення прокурорів не застосовуються норми КЗпП України. Разом з тим, у такий виключний перелік не включено питання виплати вихідної допомоги при звільненні прокурора, а отже не заборонено застосування положень статті 44 КЗпП України при вирішенні спірного питання. Верховний Суд також зазначив, що чинним національним законодавством закріплені правові гарантії щодо дотримання трудових прав працівника при його звільненні. Під гарантіями трудових прав працівників розуміють систему встановлених законодавством заходів щодо врегулювання питань, що пов`язані з порушенням трудового законодавства й вирішення трудових спорів робітників і службовців, направлених на захист їхніх трудових прав. Однією з таких гарантій є виплата працівнику, який звільняється, вихідної допомоги, що є державною гарантією, що    полягає в грошовій виплаті працівнику у випадках, передбачених законом, роботодавцем в колективному договорі або сторонами. Під вихідною допомогою зазвичай розуміють грошові суми, які виплачуються працівникові у передбачених законодавством випадках у разі припинення трудового договору з незалежних від працівника обставин.
У касаційній скарзі заявник, зокрема, зазначає про необхідність відступлення від висновків Верховного Суду, що застосовані судом апеляційної інстанції у цій справі. Разом з тим, відступ - це інший підхід до застосування тієї ж норми права у подібних правовідносинах щодо якої такий висновок сформовано.
Разом з тим, підставами для застосування положень пункту 2 частини четвертої статті 328 КАС України Офіс Генерального прокурора, зокрема, зазначив лише те, що ОСОБА_1 не пройшов атестацію, що не впливає вирішення цього спору по суті вимог, так як питання щодо права прокурора на отримання спірної допомоги у разі його звільнення через неуспішне проходження атестації вже було предметом касаційного розгляду у справі №160/4745/20, в якій судом касаційної інстанції сформовано відповідний висновок, за обставин, що є подібними до спірних правовідносин.
Інші аргументи скарги зводяться до цитування норм законодавства, з посиланням на практику Верховного Суду у інших справах, обставини у яких не є подібними до спірних правовідносин, що не є критеріями застосування положень пункту 2 частини четвертої статті 328 КАС України, так як сформований Верховним Судом висновок у наведених судом апеляційної інстанції прикладах справ, зокрема, у справі №560/3971/19, наразі і вирішує проблематику таких спорів та створює умови для формування єдиної правозастосовчої практики.
Враховуючи те, що інші доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду апеляційної інстанції, що відповідають висновкам Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
Керуючись статтями 248, пунктом 6 частини першої 333 КАС України, Суд
У Х В А Л И В :
1. У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Офісу Генерального прокурора на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 листопада 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2022 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про зобов`язання вчинити дії відмовити.
2. Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач:                                                                                 С.А. Уханенко
Судді:                                                                                                    Н.А. Данилевич
                                                                                                    О.В. Кашпур