ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2023 року 
м. Київ
справа № 806/1093/17
адміністративне провадження № К/9901/20188/21  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Жука А.В.,
суддів: Єресько Л.О.,  Мартинюк Н.М., 
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 
до  Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області
про зобов`язання внести зміни до наказу та вчинити дії,
провадження у якій відкрито 
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 25.02.2021 (головуючий суддя - Черноліхов С.В.) та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26.04.2021 (головуючий суддя - Матохнюк Д.Б., судді - Шидловський В.Б.,  Франовська К.С.)
ВСТАНОВИВ:
І. Історія справи
1. У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив суд:
1) зобов`язати ліквідаційну комісію УМВС України в Житомирській області внести зміни до наказу №5о/с від 21.03.2017 в частині:
- дати поновлення ОСОБА_1 на посаді старшого слідчого відділення розслідування ДТП слідчого відділу Житомирського міського відділу УМВС України в Житомирській області;
- надання ОСОБА_1 невикористаних відпусток за 2014, 2015, 2016 роки, зокрема, дати початку та закінчення відпустки, після виконання вимог статей 80, 115 КЗпП, статей 11, 21 Закону України «Про відпустки» та параграфу 2 статті 7 Конвенції про оплачувані відпустки №132;
- доповнити вищевказаний наказ окремим пунктом про скасування наказу УМВС України в Житомирській області №542 о/с від 17.06.2014 про притягнення до дисциплінарної відповідальності старшого слідчого ВР ДТП СВ Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області капітана міліції ОСОБА_1 , про скасування наказу начальника Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області № 67о/с від 27.01.2015 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників Житомирського МВ УМВС України» в частині клопотання перед керівництвом УМВС щодо звільнення ОСОБА_1 із займаної посади, про скасування наказу №234 від 31.08.2015 про внесення змін до пункту наказу УМВС №172 о/с від 03.07.2015;
2) зобов`язати ліквідаційну комісію УМВС України в Житомирській області в наказі про внесення змін до наказу №5о/с від 21.03.2017 УМВС України в Житомирській області присвоїти ОСОБА_1 чергове спеціальне звання «майор міліції» з моменту закінчення встановленого строку вислуги в попередньому званні «капітан міліції», тобто з 28.09.2015;
3) зобов`язати ліквідаційну комісію УМВС України в Житомирській області завчасно ознайомити з наказом про внесення змін до наказу №5 о/с від 21.03.2017 та перед цим обов`язково виплатити згідно законодавства матеріальну допомогу на оздоровлення за 2014, 2015, 2016 роки.
2. Ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 28.09.2017 скасовано ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 05.07.2017 про закриття провадження у справі в частині позовних вимог та адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії УМВС України в Житомирській області про зобов`язання внести зміни до наказу та вчинити дії направлено на продовження розгляду до Житомирського окружного адміністративного суду.
3. Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 11.01.2018 об`єднано справу № 806/1093/17, яка перебувала в провадженні судді Черняхович І.Е., та справу № 806/1093/17, яка перебувала в провадженні судді Черноліхова С.В., в одне провадження, та разом з цим провадження у справі було зупинено до повернення матеріалів об`єднаної справи №806/1093/17 з Касаційного адміністративного суду Верховного Суду.
4. Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 30.11.2020 провадження у даній справі було поновлено.
Короткий зміст оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанцій
5. Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 25.02.2021, залишеною без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26.04.2021, позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду на підставі ч.5 ст. 205, п. 4 ч. 1 ст. 240 КАС України у зв`язку з неявкою позивача у судове засідання.
6. Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що позивач тричі не з`являвся до суду, надсилав клопотання про відкладення судового розгляду у зв`язку з його зайнятістю у якості представника в інших судових засіданнях, однак до своїх клопотань докази про свій виклик до вказаних судів у якості представника не надав.
7. Зазначені обставини судом визнано як зволікання у розгляді справи, оскільки будучи ініціатором судового розгляду справи, ОСОБА_1 в першу чергу має активно, не зловживаючи, використовувати власні процесуальні права, тобто здійснювати їх з метою, з якою такі права були надані. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що таким чином позивач недобросовісно користується своїми процесуальними правами, що позбавляє суд можливості вирішити спір по суті заявлених вимог, який перебуває у провадженні суду з 2017 року.
8. Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, а також з посиланням на ч. 5 ст. 205 КАС України вказав, що реалізація позивачем його процесуальних прав залежить від його власного волевиявлення і застосування судом процесуальних наслідків у вигляді залишення без розгляду позовної заяви через повторну неявку позивача, повідомленого належним чином, є заходом реагування на зловживання ним своїми процесуальними правами та затягування судового розгляду.
Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву на неї
9.   У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 25.02.2021 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26.04.2021, в якій, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
10. Скаржник посилається на те, що ним 17.12.2020, 04.02.2021, 18.02.2021 та 25.02.2021 були надіслані клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що він буде приймати участь у інших судових засіданнях, до яких долучено роздруківки з офіційних веб-сайтів судів, в яких зазначено час, дату та місце судового засідання та копії договорів про надання правничої допомоги. На переконання позивача, вказані причини неприбуття у судові засідання є поважними, а тому судами помилково було залишено позовну заяву без розгляду.
11. Позивач також зазначає, що оскаржувані судові рішення не містять жодних висновків про неможливість розгляду справи за відсутності позивача, явка в судове засідання позивача судом обов`язковою не визнавалася. Скаржник вважає, що справа мала бути розглянута у відповідності до вимог ч. 3 та 9 ст. 205 КАС України в порядку письмового провадження на підставі наявних у ній доказів.
Рух адміністративної справи в суді касаційної інстанції
12.   Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.06.2021 для розгляду справи №806/1092/17 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Жук А.В., судді - Єресько Л.О., Мартинюк Н.М.
13. Ухвалою Верховного Суду від 11.06.2021 відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою, встановлено учасникам справи строк для подання відзиву на касаційну скаргу.
14. Ухвалою Верховного Суду від 08.02.2023 адміністративну справу призначено до судового розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
ІІ. Позиція Верховного Суду
15. Згідно з ч. 1 ст. 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
16. Оцінюючи обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.
17. Залишаючи позов без розгляду, суд першої інстанції, з яким погодився і суд апеляційної інстанції, керувався положеннями ч. 5 ст. 205 КАС України та п. 4 ч. 1 ст.   240 КАС України.
18. Відповідно до ч. 5 ст. 205 КАС України у разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо неявка перешкоджає розгляду справи. Якщо відповідач наполягає на розгляді справи по суті, справа розглядається на підставі наявних у ній доказів.
До позивача, який не є суб`єктом владних повноважень, положення цієї частини застосовуються лише у разі повторної неявки.
19. Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо позивач не прибув (повторно не прибув, якщо він не є суб`єктом владних повноважень) у підготовче засідання чи у судове засідання без поважних причин або не повідомив про причини неявки, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності.
20. Комплексний аналіз положень зазначених норм процесуального закону дає підстави для таких висновків.
21. Залишення позовної заяви без розгляду з підстав, передбачених ч. 5 статті 205, п. 4 ч. 1 статті 240 КАС України, можливе виключно за наявності сукупності таких умов:
а) належне повідомлення позивача про дату, час і місце судового засідання;
б) відсутність заяви позивача про розгляд справи за його відсутності;
в) неявка позивача в судове засідання (підготовче засідання) без поважних причин або неповідомлення ним про причини такої неявки;
г) неможливість розгляду справи по суті за відсутності позивача;
ґ) відсутність вимоги відповідача щодо розгляду справи по суті на підставі наявних у ній доказів.
22.  Отже, вирішуючи питання про залишення позовної заяви без розгляду з підстав, передбачених зазначеними нормами процесуального закону, суд на підставі аналізу матеріалів справи та думки інших учасників справи повинен, серед іншого, дослідити питання можливості розгляду справи по суті за відсутності позивача.
23.  Натомість оскаржуване судове рішення суду першої інстанції не містить жодних висновків щодо неможливості розгляду справи по суті за відсутності позивача.
24. Як встановлено судами попередніх інстанцій, після поновлення провадження у справі, 17.12.2020 розгляд справи не відбувся у зв`язку з надходженням клопотання позивача про відкладення, і наступне судове засідання призначено на 12.01.2021;  при цьому 12.01.2021 засідання відкладено на 04.02.2021 у зв`язку з неявкою представника відповідача. 04 і 18 лютого 2021 року розгляд справи не відбувся у зв`язку з надходженням клопотання позивача про відкладення і неявкою відповідача. Наступне судове засідання призначено на 25.02.2021, на яке сторони не прибули, а позивач знову просив відкласти розгляд справи.
25. Таким чином, відкладаючи судові засідання, призначені на 17.12.2020, 04.02.2021 та 18.02.2022 в тому числі у зв`язку з поданням клопотань позивачем про відкладення розгляду справи у зв`язку з його  зайнятістю у якості представника в інших судових засіданнях, суд першої інстанції визнавав зазначені причини достатніми для того, щоб задовольнити вказані клопотання.
26. Натомість, оскаржувана ухвала суду першої інстанції від 25.02.2021 про залишення позову без розгляду містить висновки, відповідно до яких причини, зазначені у клопотаннях від 17.12.2020, 04.02.2021 та 18.02.2021 є неповажними, а самі дії позивача є зволіканням у розгляді справи, що вказує на суперечливість цих висновків та невідповідність встановленим обставинам справи.
27. За таких обставин суд першої інстанції, не з`ясувавши наведені обставини та залишивши позов без розгляду, допустив порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення незаконної ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі. Суд апеляційної інстанції залишив вказані порушення поза увагою.
Близька за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19.09.2018 у справі №826/10538/17.
28. При цьому  колегія суддів відхиляє доводи касаційної скарги про те, що справа мала бути розглянута судом першої інстанції у відповідності до вимог ч. 3 та 9 ст.   205 КАС України в порядку письмового провадження на підставі наявних у ній доказів, оскільки питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
29. З положень статті 76 КАС України вбачається, що тільки суд, який розглядає справу по суті, відповідно до свого внутрішнього переконання, має право оцінювати достатність доказів, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
30. Водночас ні суд апеляційної інстанції, ні суд касаційної інстанції не уповноважені надавати оцінку процесуальним діям суду першої інстанції щодо достатності доказів для встановлення обставин та прийняття відповідного рішення по суті.
Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 01.04.2021 у справі №811/952/15.
31. Таким чином, Верховний Суд за результатами розгляду касаційної скарги дійшов висновку про передчасність висновків судів попередніх інстанцій щодо наявності правових підстав для застосування до спірних правовідносин положень ч. 5 ст. 205 КАС України та п. 4 ч. 1 ст.   240 КАС України.
32. Відповідно до частин першої і четвертої статті 353 КАС України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі. Справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
33. За таких обставин, касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а ухвала Житомирського окружного адміністративного суду від 25.02.2021 та постанова Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26.04.2021 підлягають скасуванню із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
34. З огляду на результат касаційного перегляду справи перерозподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись статтями 345, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
2. Ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 25.02.2021 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26.04.2021 скасувати.
3. Справу направити до суду першої інстанції - Житомирського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не оскаржується.

Судді | А.В. Жук Л.О. Єресько   Н.М. Мартинюк