Ухвала
 
15 березня 2023 року
м. Київ
 
справа № 607/25744/18
провадження № 61-1741к23
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коротенка Є. В. розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді -доповідача Сердюка В. В. від участі у розгляді касаційної скарги ОСОБА_1 на постанову Тернопільського апеляційного суду від                  26 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів за договорами позики,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому з урахуванням збільшених позовних вимог просив стягнути із ОСОБА_3 на свою користь грошові кошти в розмірі 2 603 332,88 грн боргу за договором позики, а з ОСОБА_2 - 65 083 322,08 грн за договором позики.
 
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 23 липня 2020 року частково задоволено позовні вимоги  ОСОБА_1 .
 
Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 278 242,46 грн боргу за договором позики, 139 121,00 грн пені за прострочення повернення грошових коштів та 3 796,29 грн - 3% річних згідно частини другої статті 625 ЦК України, разом - 421 159,75 грн.
 
Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 6 956 061,50 грн боргу за договором позики, 3 478 030,00 грн пені та 94 907,36 грн - 3% річних відповідно до статті 625 ЦК України, разом 10 528 998,86 грн.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Рішення місцевого суду оскаржено у апеляційному порядку                    ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
 
Постановою Тернопільського апеляційного суду від 26 грудня 2022 року рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від                      23 липня 2020 року скасовано в частині стягнення із ОСОБА_2 коштів за договором позики від 20 січня 2003 року, пені, 3% річних та судових витрат і ухвалено в цій частині нове рішення, яким ці позовні вимоги залишено без задоволення. В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
У лютому 2023 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову Тернопільського апеляційного суду від 26 грудня                    2022 року, а справу передати на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
20 лютого 2023 року ухвалою Верховного Суду вказану касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків касаційної скарги, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали, а саме: надати докази на підтвердження отримання копії рішення суду апеляційної інстанції по за строками, визначеними ЦПК України; уточнити зміст касаційної скарги в частині посилання на підставу касаційного оскарження судового рішення; уточнити вимоги прохальної частини касаційної скарги та викласти їх відповідно до статті 409 ЦПК України; надіслати до суду копії уточненої редакції касаційної скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі; доплатити судовий збір у розмірі 12 658 грн, так як заявником сплачено судовий збір у меншому розмірі, ніж встановлено Законом України «Про судовий збір».
 
10 березня 2023 року до Верховного Суду надійшли матеріали на усунення недоліків касаційної скарги, а саме: нова редакція касаційної скарги з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень, докази доплати судового збору, а також заява про відвід судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду Сердюка В. В.
 
В обґрунтування заяви про відвід заявник зазначає, що суддя Верховного Суду Сердюк В. В. безпідставно постановив ухвалу від 20 лютого 2023 року про залишення касаційної скарги без руху та протиправно зобов`язав його надати уточнену касаційну скаргу і докази отримання на підтвердження отримання копії рішення суду апеляційної інстанції по за строками, визначеними ЦПК України, що свідчить про упереджене ставлення судді до заявника. Заявник вважає, що зазначені обставини викликають сумніви в безсторонності та об`єктивності судді Верховного Суду Сердюка В. В.
 
Ухвалою Верховного Суду від 14 березня 2023 року у складі судді Касаційного цивільного суду Сердюка В. В. заяву ОСОБА_1  про відвід судді-доповідача Сердюка В. В. визнано необґрунтованою та передано іншому судді.
 
14 березня 2023 року згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями заява про відвід судді передана на розгляд судді Верховного Суду Коротенка Є. В.
 
Заява ОСОБА_1 про відвід судді задоволенню не підлягає з огляду на таке.
Відповідно до статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.
Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.
До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.
Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.
Головною метою відводу є гарантування безсторонності суду щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.
Неупередженість судді, як правило, означає відсутність його упереджень та необ`єктивності, що може бути перевірено за допомогою двох тестів:
а) суб`єктивного, що враховує особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто визначає, чи мав суддя будь-які особисті упередження, або чи був він об`єктивним у справі;
б) об`єктивного, що вимагає встановлення того, чи забезпечив сам суд, а також конкретний склад суду у справі, незалежно від персональної поведінки будь-кого з його членів, достатні гарантії для виключення будь-яких обґрунтованих сумнівів щодо його неупередженості.
При цьому неупередженість має одночасно існувати як фактично (суб`єктивний тест), так і має бути забезпечена її розумна видимість (об`єктивний тест) (рішення ЄСПЛ у справі «Мікаллеф проти Мальти»,                          № 17056/06 від 15 жовтня 2009 року, «Rustavi 2 Broadcasting Company Ltd та інші проти Грузії», № 16812/17 від 18 липня 2019 року).
Вивченням матеріалів касаційного провадження та змісту заяви про відвід встановлено, що заявник не вказав будь-яких об`єктивних і обґрунтованих підстав для відводу судді, передбачених статтями 36, 37 ЦПК України.
Разом з тим, незгода з ухваленим суддею судовим рішенням про залишення без руху касаційної скарги (ухвала Верховного Суду від 20 лютого 2023 року), в силу положень частини четвертої статті 36 ЦПК України не може бути підставою для відводу судді.
Верховний Суд, оцінюючи наявність підстав для відводу за суб`єктивним критерієм, констатує відсутність будь-яких підстав стверджувати, що суддя Сердюк В. В. виявляє особисту упередженість або демонструє заінтересованість у результаті розгляду справи. Безпідставні сумніви заявника у відсутності безсторонності судді не є вирішальним і не можуть бути підставою для відводу судді.
Враховуючи, що доводи заяви ОСОБА_1 про відвід судді                   Сердюка В. В. не ґрунтуються на вимогах закону і не свідчать про упередженість та необ`єктивність судді, не доводять наявність у судді прямої чи побічної заінтересованості у результаті розгляду справи, тому підстави для його відводу відсутні.
Керуючись статтями 36, 37, 40 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді - доповідача Сердюка В. В. від участі у розгляді касаційної скарги ОСОБА_1 на постанову Тернопільського апеляційного суду від 26 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів за договорами позики.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                   Є. В.  Коротенко