ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/3770/22                                                                  Суддя (судді) першої інстанції: Клопот С.Л.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  12 січня 2023 року                                                                                            м. Київ
          
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого-судді: Черпіцької Л.Т., суддів: Пилипенко О.Є., Собківа Я.М., за участю секретаря: Висоцького А.М., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу   Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від "28" липня 2022 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив: 
визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області № 253950006791 від 19.01.2022 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до пункту «б» статті 55 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» з 11 січня 2022 р.
В обґрунтування позову зазначено, що відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області в призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до пункту «б» статті 55 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» з 11 січня 2022 року є протиправною, оскільки не ґрунтується на представлених документах і порушує його права й соціальні гарантії.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від "28" липня 2022 р. позов задоволено.
Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, дійшов висновку, що оскаржуване рішення не містить обставин щодо не зарахування до стажу позивача частини періоду, про пільговий характер роботи якого наявні відомості в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Не обґрунтовано відповідачем, який саме стаж взято до уваги, тобто, дає право на призначення пенсії, а чому інший стаж не взято, тобто, не дає права позивачу на призначення пенсії.
Також суд першої інстанції зазначив, що трудовою книжкою позивача та довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 2036 від 30.08.2021, що була надана Полтавською експедицією по геофізичним дослідженням у свердловинах, підтверджується його стаж на посадах, який дає право на призначення пенсії за вислугу років. Крім того, доповненням до довідки № 2036 від 30.08.2021 підтверджено безпосередню роботу позивача по геофізичних роботах в польових умовах та отримування польового забезпечення у роках: з 1987 по 2019.
У зв`язку з чим, суд першої інстанції дійшов висновку, що пільговий стаж позивача становить 30 років 07 місяців 10 днів, що дає йому право на призначення пенсії згідно пункту «б» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Відповідач, не погоджуючись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та недотримання норм матеріального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, скаржник зазначає, що суд першої інстанції не врахував тієї обставини, що за результатом розгляду заяви позивача про призначання пенсії від 11.01.2022 та за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області розраховано страховий стаж позивача станом на 11.01.2022, який складає 35 років 08 місяців 18 днів та стаж на посадах, який дає право на призначення пенсії за вислугу років (спеціальний), станом на 11.10.2017, який становить 08 років 07 місяців 29 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "б" статті 55 Закону № 1788-ХІІ.
Також скаржник зазначив, що згідно з довідкою від 30.08.2021 № 2036 та доповнення до неї, спеціальний стаж роботи позивача у польових умовах складає 08 років 07 місяців 29 днів (1989 рік та 1992 рік зараховано за рік роботи; інші роки, оскільки вони меншої тривалістю ніж пів року або більше, зараховано за фактичною тривалістю), що є меншим, ніж встановлено пунктом "б" статті 55 Закону № 1788-ХІІ.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, наполягаючи на необґрунтованості доводів скаржника і правильності висновків суду першої інстанції.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено, що 11 січня 2022 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області із заявою про призначення йому пенсії за вислугу років згідно з пунктом «б» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», надавши необхідні письмові документи.
На момент подання заяви позивачу виповнилось 55 років.
Згідно з трудовою книжкою позивача та довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 2036 від 30.08.2021, що надана Полтавською експедицією по геофізичним дослідженням у свердловинах, позивач працював у наступні періоди на відповідних посадах:
У Ніжинській експедиції ГДС:
23.11.1987 - 30.11.1987 технік газокаротажної дільниці;
01.12.1987 -20.04.1994 технік газокаротажного загону № 18;
21.04.1994 - 31.05.1994 технік каротажно - перфораторного загону № 6;
01.06.1994 - 0.03.2003 технік 2 категорії каротажно -перфораторного загону № 10;
03.03.2003 - 17. 07.2008 технік 1 категорії каротажно -перфораторного загону № 10;
01.03.2010 - 31.09.2011 геофізик газокаротажного загону;
01.10.2011 -31.05.2012 геофізик 2 категорії газокаротажного загону;
01.06.2012 - 13.09.2015 геофізик 1 категорії газокаротажного загону;
14.09.2015 - 14.01.2016 геофізик 1 категорії лабораторії вимірювальної техніки;
15.01.2016 - 26.06.2018 геофізик 1 категорії загону №10/12.
У Полтавській експедиції ГДС працював:
03.07.2018 - 22.12.2019 геофізик загону № 23 партії ГТГД.
25 січня 2022 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області із застосуванням принципу екстериторіального призначення та перерахунку пенсій, що передбачено постановою правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 № 25-1, прийнято рішення № 253950006791 від 19 січня 2022 року про відмову в призначенні пенсії.
В оскаржуваному рішенні зазначено, що до страхового стажу зараховані всі періоди роботи згідно з наданою довідкою від 30.08.2021 № 2036. Страховий стаж становить 35 років 08 місяців 18 днів, а стаж на посадах, який дає право на призначення пенсії за вислугу років складає 08 років 07 місяців 29 днів, що становить менше 12 років та 6 місяців.
Не погоджуючись з таким рішенням, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам скаржника, колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спірні правовідносини регулюються, зокрема Законами України «Про пенсійне забезпечення», що прийнятий 05.11.1991 № 1788-ХП (далі - Закон № 1788-ХІІ) та «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що набув чинності з 01.01.2004 (далі - Закон № 1058-IV).
Закон № 1058-IV на час його прийняття самостійно не визначав порядку та підстав для призначення пенсії за вислугу років, проте його прикінцеві положення передбачали можливість призначення такого виду пенсії за нормами Закону № 1788-ХІІ.
Відповідно до положень ст. 51 Закону № 1788-ХІІ пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.
Статтею 55 Закону № 1788-ХІІ визначені вимоги для окремих категорій працівників інших галузей народного господарства, які мають право на пенсію за вислугу років.
Так, відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 55 Закону № 1788-ХІІ право на пенсію за вислугу років мають працівники експедицій, партій, загонів, дільниць і бригад, безпосередньо зайняті на польових геологорозвідувальних, пошукових, топографо-геодезичних, геофізичних, гідрографічних, гідрологічних, лісовпорядних і розвідувальних роботах, - після досягнення 55 років і при стажі роботи:
для чоловіків - не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі;
для жінок - не менше 25 років, з них не менше 10 років на зазначеній роботі.
За відсутності стажу роботи, встановленого абзацами другим - третім цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року право на пенсію за вислугу років надається за наявності стажу роботи, встановленого абзацами п`ятнадцятим - двадцять третім пункту "б" частини першої статті 13 цього Закону.
При цьому період роботи безпосередньо в польових умовах протягом півроку або більше півроку зараховується за рік роботи, менше півроку - за фактичною тривалістю, а на сезонних роботах - відповідно до статті 61 цього Закону.
Отже, вимоги щодо віку, страхового (загального) та спеціального стажу роботи, необхідного для призначення пенсії за вислугу років, встановлено пунктом «б» статті 55 Закону № 1788-ХІІ.
Конституційний Суд України в рішенні від 04.06.2019 № 2-р/2019 наголосив, що дія ст. 51 Закону № 1788-ХІІ поширюється на громадян, зайнятих на всіх без винятку роботах, вказаних у стаття 54, 55 цього ж Закону.
Позивач стверджує, що достатнім для призначення йому пенсії за вислугу років на момент звернення із заявою про призначення пенсії (11.01.2022) є досягнення ним 55 років та наявність спеціального стажу 30 років 07 місяців 10 днів.
Однак, як зазначає Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області, за інформацією, шо містяться в системі персоніфікованого обліку, страховий стаж позивача станом на 11.01.2022 складає 35 років 08 місяців 18 днів та стаж на посадах, який дає право на призначення пенсії за вислугу років (спеціальний), станом на 11.01.2022 становить 08 років 07 місяців 29 днів.
Колегія суддів зазначає, що для призначення позивачу пенсії за вислугу років відповідно до пункту «б» статті 55 Закону № 1788-ХІІ необхідно мати не менше 12 років 6 місяців стажу на польових умовах.
За статтею 56 Закону № 1788-ХІІ до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Згідно зі статтею 24 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 01.01.2004 застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.
Отже, до 01.01.2004 стаж підтверджується документально, в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Законом № 1058.
Як слідує з вказаних правових норм, страховий стаж особи за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку (до 01.01.2004) обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду України на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Законом № 1058-ІV - за даними трудової книжки, після впровадження системи персоніфікованого обліку (після 01.01.2004) - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
При цьому, значення трудової книжки, як основного документа, що підтверджує пільговий стаж роботи, встановлено статтею 62 Закону № 1788-ХІІ і будь-які підзаконні нормативно-правові акти, які суперечать цьому положенню, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.
Проте, якщо трудова книжка відсутня або у ній не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема у постановах від 07.03.2018 в справі № 233/2084/17, від 16.05.2019 в справі № 161/17658/16-а, від 27.02.2020 в справі № 577/2688/17, від 31.03.2020 в справі № 446/656/17, від 21.05.2020 в справі № 550/927/17, від 10.12.2020 в справі № 195/840/17.
Як вбачається з предмету спору, дослідженню підлягає правомірність дій Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо не зарахування до спеціального трудового стажу позивача періоду роботи в Ніжинській та Полтавській експедиціях по геофізичним дослідженням в свердловинах ДГП "Украгеофізика" в період з 23.11.1987 по 18.07.2008 та з 01.03.2010 по 27.06.2018, а також з 03.07.2018 по 23.12.2019.
Статтею 62 Закону № 1788-ХІІ передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 № 58, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за № 110, затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (далі - Інструкція № 58).
На час виникнення у позивача трудових відносин (16.07.1985 - дата заповнення трудової книжки позивача НОМЕР_1 ) порядок ведення трудових книжок працівників регламентувався Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах та організаціях, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162 (далі - Інструкція № 162).
Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637), визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.
Відповідно до пункту 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли і трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, встановлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ організацій або їх правонаступників (додаток № 5).
У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Крім того, аналіз положень Порядку № 637 свідчить про те, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній,які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 у справі № 234/13910/17 та від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17.
З трудової книжки позивача НОМЕР_1 вбачається, що інформації про роботу в польових умовах немає, тому виникає необхідність у дослідженні відповідної довідки.
Необхідною умовою права на пенсію за вислугу років є виконання геологорозвідувальних, пошукових, топографо-геодезичних, геофізичних, гідрографічних, гідрологічних, лісовпорядних і розвідувальних робіт у польових умовах. Критерієм зайнятості працівників у польових умовах є факт одержання ними польового забезпечення або надбавки, яка виплачувалась з 1980 року працівникам при щоденному їх виїзді на об`єкти польових робіт, віддалені на значній відстані від місця базування.
Для підтвердження стажу роботи в польових умовах необхідна довідка з посиланням на підтверджуючи документи. Ця довідка видається підприємством (організацією) за рішенням спеціальної комісії, утвореної наказом підприємства (організації).
В довідках про характер виконуваної роботи має бути вказано:
-          на яких роботах, перелічених у пункті «б» статті 55 Закону № 1788-ХІІ, та на виконанні яких робіт, перелічених у додатку, був зайнятий працівник (Перелік робіт, які виконуються безпосередньо в польових умовах працівниками експедицій, партій, загонів, дільниць і бригад);
-          в якому структурному підрозділі (експедиції, партії, загоні та ін.) проходила робота, займана посада чи професія, тривалість стажу на геологорозвідувальних, пошукових, топографо-геодезичних, геофізичних, гідрографічних, гідрологічних, лісовпорядних і розвідувальних роботах.
Дані про характер виконуваної роботи повинні підтверджуватися документами того часу, коли виконувалась робота.
Перелік робіт, які виконуються безпосередньо в польових умовах працівниками експедицій, партій, загонів, дільниць і бригад при проведенні польових геологорозвідувальних, пошукових, топографо-геодезичних. геофізичних, гідрографічних, гідрологічних, лісовпорядних і розвідувальних робіт є додатком до листа Мінсоцзахисту, Держкомгеології України 15.04.1994 № 01-3/310-02-2, 14.04.1994 № 10-1/42.
Згідно з наданою позивачем довідкою від 30.08.2021 № 2036, яка видана Полтавською експедицією по геофізичним дослідження у свердловинах ДГП "Укргеофізика", до страхового стажу позивача зараховано всі періоди роботи, зазначені у ній, а саме: з 23.11.1987 по 18.07.2008; з 01.03.2010 по 27.06.2018 та з 03.07.2018 по 23.12.2019.
До довідки від 30.08.2021 № 2036 також надано доповнення про те, що позивач працював безпосередньо на геофізичних роботах в польових умовах і отримував польове забезпечення за вказаний період.
Згідно з абз. 5 п. «б» ч. 1 ст. 55 Закону № 1788 ХІІ  період роботи безпосередньо в польових умовах протягом півроку або більше півроку зараховується за рік роботи, менше півроку - за фактичною тривалістю, а на сезонних роботах - відповідно до статті 61 цього Закону.
За підрахунком пільгового стажу, проведеним Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області за на наслідками розгляду довідки від 30.08.2021 № 2036, до спеціального стажу роботи у польових умовах позивачу зараховано 08 років 07 місяців 29 днів (1989 рік та 1992 рік зараховано за рік роботи; інші роки, оскільки вони меншої тривалістю ніж пів року або більше, зараховано за фактичною тривалістю).
Однак, колегія суддів вважає, що Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області належним чином не обґрунтувало, чому спеціальний стаж, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, становить саме 08 років 07 місяців 29 днів.
На думку колегії суддів, оскаржуване рішення не містить обставин щодо не зарахування до стажу позивача частини періоду, про пільговий характер роботи якого наявні відомості в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (в системі персоніфікованого обліку). Не обґрунтовано Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області, який саме стаж взято до уваги, тобто, дає право на призначення пенсії, і чому інший стаж не взято, тобто, не дає права позивачу на призначення пенсії.
З огляду на наведене, колегії суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області № 253950006791 від 19.01.2022 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії, оскільки воно не відповідає вимогам пункту 3 частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, адже прийнято необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.
Натомість, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до пункту «б» статті 55 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» з 11 січня 2022 р., встановивши, що пільговий стаж позивача становить 30 років 07 місяців 10 днів, що дає йому право на призначення пенсії згідно пункту «б» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки суд першої інстанції не врахував приписи абз. 5 п. «б» ч. 1 ст. 55 Закону № 1788 ХІІ, згідно з якими  період роботи безпосередньо в польових умовах протягом півроку або більше півроку зараховується за рік роботи, менше півроку - за фактичною тривалістю, а на сезонних роботах - відповідно до статті 61 цього Закону.
Порядок обчислення стажу роботи в польових умовах під час призначення пенсії згідно з пунктом «б» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» досліджувався Верховним Судом у постанові від 17 серпня 2018 року у справі №740/902/17, у якій Суд погодився з висновками суду попередніх інстанцій, що відповідно до трудової книжки позивача та довідки уточнюючої особливий характер роботи при умовах праці, необхідних для призначення пенсії за вислугу років згідно ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 19.09.2014р. №05/156 ЗАТ «Луганськгеологія», позивач працював у Ворошиловградській геологорозвідувальній експедиції ВГО «Ворошиловградгеологія», повні роки роботи позивача в польових умовах (1984, 1985, 1986, 1987, 1988, 1989, 1990, 1991, 1992, 1993, 1994, 1995) - 12 років, а років, в яких відпрацьовано менше півроку (менше 128 днів) -139 днів/21,2=6 місяців 12 днів. Відтак, пільговий стаж позивача становить 12 років 6 місяців 12 днів, а розрахунок проведено із врахуванням середнього показника в році - 256 робочих днів.
Отже, зарахування судом першої інстанції у справі, яка розглядається, до пільгового стажу позивача всі періоди роботи, а саме: з 23.11.1987 по 18.07.2008; з 01.03.2010 по 27.06.2018 та з 03.07.2018 по 23.12.2019, без урахування приписів абз. 5 п. «б» ч. 1 ст. 55 Закону № 1788 ХІІ, не  відповідає вимогам чинного законодавства України.
За змістом статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. 
Згідно із частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Отже, суд апеляційної інстанції під час ухвалення нового рішення не обмежений у повноваженні вийти за межі позовних вимог, а також доводів та вимог апеляційної скарги з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина або обрати на свій розсуд найбільш ефективний спосіб захисту порушеного права людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин.
Аналогічний висновок викладений Верховним Судом у постанові від 11 лютого 2021 року у справі №640/13838/19.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що, враховуючи неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, з метою ефективного способу захисту порушеного права позивача, необхідно вийти за межі позовних вимог та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (враховуючи принцип екстериторіального призначення та перерахунку пенсій) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «б» статті 55 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» з 11 січня 2022 р, з урахуванням висновків суду.
Тож, доводи апеляційної скарги частково знайшли своє підтвердження.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове.
За змістом частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Отже, зважаючи на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права під час ухвалення рішення у відповідній частині, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити позивачу пенсію за вислугу років відповідно до пункту «б» статті 55 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» з 11 січня 2022 р. та ухвалення нового рішення суду в цій частині. В решті рішення суду належить залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 250, 308, 311, 312, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області задовольнити частково.
Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від "28" липня 2022 р. скасувати в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити ОСОБА_1 за вислугу років відповідно до пункту «б» статті 55 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» з 11 січня 2022 р.
Ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «б» статті 55 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» з 11 січня 2022 р, з урахуванням висновків суду.
У решті рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від "28" липня 2022 р. залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.
Повний текст постанови виготовлено 12 січня 2023 року.

Головуючий суддя Судді:	Л.Т. Черпіцька О.Є. Пилипенко Я.М. Собків