Справа № 462/1900/22                                Головуючий у 1 інстанції: Іванюк І.Д. 
Провадження № 22-ц/811/2418/22                        Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
       07 лютого 2023 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
                                        головуючого - судді Ніткевича А.В.,     
                                        суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,
                                секретаря Матяш С.І.
                                з участю правонаступника позивача ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 , представника відповідачки ОСОБА_3 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Львівського апеляційного суду у м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 09 вересня 2022 року в складі судді Іванюк І.Д. у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , з участю третьої особи приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Іваненко Наталії Миколаївни, про розірвання договору довічного утримання,-
встановив:
У травні 2022 року позивач  ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_5 , з участю третьої особи приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Іваненко Н.М., про розірвання договору довічного утримання.
Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 13 червня 2022 року відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою  ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , з участю третьої особи приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Іваненко Наталії Миколаївни, про розірвання договору довічного утримання.
Призначено підготовче судове засідання.
Оскаржуваною ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 09 вересня 2022 року провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , третя особа: Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Іваненко Наталія Миколаївна про розірвання договору довічного утримання – закрито.
Ухвалу суду оскаржила ОСОБА_1 , з ухвалою суду не погоджується, оскільки позовна заява подана її батьком ОСОБА_4 при житті, а час відкриття провадження не залежав від нього, оскільки він подав належно оформлений позов з усіма додатками до нього, попередньо намагаючись вирішити спір у добровільному порядку, оскільки відповідачкою порушувалися умови договору, а відтак законні права та інтереси батька.
Зазначає, що зволікаючи із відкриттям провадження, суд позбавив її належного захисту порушених прав та дає можливість відповідачці і надалі не нести відповідальність з врахуванням порушених нею прав батька.
Оскільки позов про розірвання договору довічного утримання пред`явлено за життя ОСОБА_4 , факт смерті відчужувача до вирішення справи судом допускає правонаступництво у спірних правовідносинах, вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано залучив її до участі у справі у якості правонаступника, оскільки всі права та обов`язки ОСОБА_4 перейшли до його спадкоємиці.
Просить скасувати ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 09 вересня 2022 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення присутніх учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення враховуючи таке.
Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до приписів частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Кожна людина має можливість безперешкодного звернення до суду за захистом своїх прав. Це право гарантується частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якій зазначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. 
За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, місцевий суд виходив з того, що у випадку, якщо правонаступництво у справі допускається, то правонаступників можна залучити тільки у випадку, коли смерть особи сталася після набуття нею статусу сторони у справі, тобто після відкриття провадження у справі.
Отже, якщо позов пред`явлено особою, яка на момент відкриття провадження у справі була померлою, то відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
При вирішенні справи суд врахував практику Європейського суду з прав людини та  позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 18.12.2019 у справі № 127/328/17.
Зважаючи на те, що предметом даного апеляційного розгляду є лише процесуальне питання від вирішення якого залежить виключно можливість продовження розгляду даного позову місцевим судом, колегія суддів не приймає до уваги та не дає оцінки доводам апеляційної скарги щодо суті спірних правовідносин, оскільки таким може бути надана правова оцінки лише під час ухвалення рішення по суті спору.
Іншими словами, колегія суддів жодним чином не заперечує того, що позивачка ОСОБА_1 є правонаступницею усіх прав та обов`язків свого батька, які не припинилися внаслідок його смерті, оскільки належить до його спадкоємців першої черги.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів виходить з такого. 
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України).
Частина ст. 55 Конституції України містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.
Таким чином, положення ч. 1 ст. 55 Конституції України закріплює одну з найважливіших гарантій здійснення як конституційних, так й інших прав та свобод людини і громадянина.
Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Отже, гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Порядок пред`явлення позову регламентований статтею 184 ЦПК України.
Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.
Крім цього, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Закриття провадження - це форма закінчення розгляду цивільної справи без винесення судового рішення у зв`язку із виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.
Перелічені вище наслідки щодо неможливості розгляду відповідної справи в порядку цивільного судочинства, різняться виключно часом (стадією) встановлення відповідних обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи у порядку цивільного судочинства. 
Статтею 48 ЦПК України визначено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачами і відповідачами можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.
Виходячи з положень цивільного процесуального законодавства відповідач це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.
Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є виключним правом позивача. Натомість встановлення належності відповідачів й обгрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.
Зазначене узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц.
Як беззаперечно вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду із даним позовом ОСОБА_4 визначив відповідачем ОСОБА_5 , при цьому просив про розірвання договору довічного утримання.
Слідуючи принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст. 13ЦПК України), суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судому передбачених цим Кодексом випадках.
Позовна заява ОСОБА_4 надійшла до суду 02.05.2022.
За відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 185 цього Кодексу.
Якщо відповідачем вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суд відкриває провадження не пізніше наступного дня з дня отримання судом у порядку, передбаченому частиною восьмою цієї статті, інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи – відповідача (ч. 1 ст. 187 ЦПК України).
10.06.2022 на адресу Залізничного районного суду м. Львова надійшла відповідь на запит суду, у якій зазначено зареєстроване місце проживання ОСОБА_5 (а.с. 18).
Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 13 червня 2022 року відкрито загальне позовне провадження у даній справі.
Відповідно до статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.
У статті 26 ЦК України визначено, що усі фізичні особи є рівними у здатності мати цивільні права та обов`язки. Фізична особа має усі особисті немайнові права, встановлені Конституцією України та цим Кодексом. Фізична особа здатна мати усі майнові права, що встановлені цим Кодексом, іншим законом. Фізична особа здатна мати інші цивільні права, що не встановлені Конституцією України, цим Кодексом, іншим законом, якщо вони не суперечать закону та моральним засадам суспільства. Фізична особа здатна мати обов`язки як учасник цивільних відносин.
За нормами частини першої статі 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.
У статті 46 ЦПК України визначено, що здатність мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи.
Частиною першою статті 47 ЦПК України передбачено, що здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.
Виходячи зі змісту зазначених статей, стороною у справі може бути лише особа, яка має цивільну процесуальну правоздатність і цивільну процесуальну дієздатність.
Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач (частина перша стаття 48 ЦПК України).
Згідно із частиною першою статті 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 185/998/16-ц (провадження № 61-33766сво18) міститься висновок про те, якщо позов пред`явлено до померлої особи, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, так як справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Якщо правонаступництво у справі допускається, то правонаступників можна залучити тільки у випадку, коли смерть особи сталася після набуття нею статусу сторони у справі, тобто після відкриття провадження у справі. При цьому незалежно від кількості процесуальних дій, які були вчинені судами та учасниками судового процесу під час розгляду справи, суд зобов`язаний закрити провадження у справі. На такі дії суду не впливає те, що у справі беруть участь відповідачі-спадкоємці, які на час розгляду справи мають цивільну процесуальну правосуб`єктність і не заявляли клопотання про закриття провадження у справі.
В пунктах 35, 37 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 квітня 2020 року в справі № 473/1433/18, провадження № 14-35цс20 зазначена правова позиція, за якою цивільне-процесуальне законодавство України не містить норм, які б передбачали здійснення провадження у справах щодо осіб, які померли до відкриття провадження у справі. Процесуальне правонаступництво у разі смерті фізичної особи в порядку статті 55 ЦПК України можливо лише шляхом залучення правонаступника померлої сторони за умови, що смерть фізичної особи настала після звернення позивача до суду та відкриття провадження у справі, адже залучення правонаступників особи, яка померла до відкриття провадження у справі, суперечить принципам цивільного судочинства.
Такі ж за змістом правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 18 серпня 2021 року в справі № 727/7008/17, 05 квітня 2021 року в справі № 200/21020/15-ц, 31 березня 2021 року в справі № 274/1484/17.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_1 , тобто після подання позову та до відкриття провадження у цій справі (а.с. 32).
Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 20 червня 2022 року залучено до участі у справі правонаступника позивача – ОСОБА_1 .
Цією ж ухвалою задоволено заяву ОСОБА_1  про забезпечення позову у цивільній справі за позовом  ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , третя особа: Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Іваненко Наталія Миколаївна про розірвання договору довічного утримання.
Накладено арешт на квартиру  АДРЕСА_1 .
Як зазначалося вище, згідно з пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Норма статті 255 ЦПК України є імперативною. 
Іншими словами за наявності підстав, визначених пунктами 1-8 частини першої статті 255 ЦПК України, незалежно від кількості процесуальних дій, які були вчинені судами та учасниками судового процесу під час розгляду справи, суд зобов`язаний закрити провадження у справі.
Враховуючи зазначене, суд першої інстанції встановивши, що позивач помер до відкриття провадження у справі, дійшов правильного висновку про закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України.
Доводи апеляційної скарги, що на момент подачі позову ОСОБА_4 був живий, мав цивільну процесуальну дієздатність, а зволікання суду з відкриттям провадження не може впливати на права правонаступника, тому відсутні підстави для закриття провадження у справі, колегія суддів відхиляє.
Як зазначено у вказаних вище постановах Об`єднаної палати та Великої Палати Верховного Суду процесуальне правонаступництво у разі смерті фізичної особи в порядку статті 55 ЦПК України можливо лише шляхом залучення правонаступника померлої сторони за умови, що смерть фізичної особи настала після звернення до суду і відкриття провадження у справі, адже залучення правонаступників особи, яка померла до відкриття провадження у справі, суперечить принципам цивільного судочинства.
Так як на час смерті позивача провадження у справі за його позовом не було відкрито, підстави для розгляду справи по суті відсутні, оскільки ОСОБА_4 не набув статусу сторони у справі.
При цьому, як зазначається вище, норми статті 255 ЦПК України є імперативними і за наявності підстав, незалежно від кількості процесуальних дій, які були вчинені судами та учасниками судового процесу під час розгляду справи, суд зобов`язаний закрити провадження у справі.
Відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
У даному випадку вищевказані процесуальні рішення суду першої інстанції жодним чином не впливають на законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали, тому не можуть бути підставою для її скасування.
Ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, підстав для її скасування у межах доводів апеляційної скарги не вбачається.
Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 258, 259, 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383 ЦПК України, суд, -
постановив:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 09 вересня 2022 року– залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
Повний текст постанови складений 08 лютого 2023 року.
Головуючий:                                                        А.В. Ніткевич 

Судді:                                                                С.М. Бойко
       
С.М. Копняк