ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/136/23 Справа № 194/939/20 	  	Головуючий у першій інстанції:  Солодовник І. С. Суддя-доповідач: Красвітна  Т. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 лютого 2023 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого -                        Красвітної Т.П., 
суддів:                                Свистунової О.В., Єлізаренко І.А,
за участю секретаря                 Сахарова Д.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 02 вересня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Агротрейд-2010», про стягнення суми боргу за договором позики, 3% річних та інфляційних збитків, - 

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2020 року ОСОБА_3 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 15.08.2016 між ним та відповідачем укладено договір позики грошових коштів, відповідно до умов якого він надав у борг відповідачу грошові кошти у сумі 33000,00 доларів США. За умовами договору боржник зобов`язався повернути йому отримані грошові кошти у строк до 15.07.2017. Також, позивач вказує, що на підтвердження правочину боржником у той же день було складено відповідну розписку, написану відповідачем власноруч у присутності свідків: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , який у розписці від 15.08.2016 своїм підписом засвідчив про виконання умов за розпискою, у вигляді передачі ним грошових коштів в сумі 33000,00 доларів США ОСОБА_1 і отримання останнім від нього 33000,00 доларів США у позику із строком повернення грошових коштів до 15.08.2017. Окрім цього, позивач вказує, що у зазначений строк відповідач не повернув йому суму боргу за розпискою, став уникати зустрічей з ним, ухилятися від телефонних переговорів і категорично відмовився повертати йому борг в розмірі 33000,00 доларів США. На його неодноразові прохання і пропозиції щодо повернення суми боргу відповідач взагалі не реагує, що і змусило його звернутися до суду з позовом з метою захисту своїх законних прав та інтересів і реалізації свого права на стягнення з відповідача у судовому порядку суми боргу в розмірі 33000,00 доларів США. Вказаним договором не встановлено іншого порядку повернення боргу та не передбачено його визначення в грошовому еквіваленті до національної валюти України - гривні, тому правових підстав для перерахунку боргу у гривні за офіційним курсом НБУ не вбачається. Позивач зазначає, що 3% річних розраховуються з урахуванням суми боргу 33000,00 доларів США з дня прострочення виконання зобов`язання з 16.08.2017 до дня ухвалення судового рішення. Тому, уточнивши позовні вимоги, позивач просив стягнути на свою користь з відповідача суму боргу за договором позики в розмірі 33000,00 доларів США, 3% річних від простроченої суми боргу у розмірі 2956,44 доларів США, нарахування у зв`язку з інфляцією в розмірі 6930,00 доларів США та сплачений судовий збір 11858,10 грн.
Рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 02 вересня 2021 уточнену позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за договором позики, 3% річних та інфляційних збитків задоволено; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 суму боргу за договором позики від 15.08.2016 в розмірі 33000 (тридцять три тисячі) доларів США, 3% річних від простроченої суми боргу у розмірі 2956 (дві тисячі дев`ятсот п`ятдесят шість тисяч) доларів США 44 центи, інфляційні збитки у розмірі 6930 (шість тисяч дев`ятсот тридцять тисяч) доларів США; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 10510,00 (десять тисяч п`ятсот десять) грн.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. 
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, часткового скасування оскаржуваного рішення з ухваленням у скасованій частині нового судового рішення, виходячи з наступного. 
Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що 15 серпня 2016 року між позивачем ОСОБА_3 (позикодавець) та відповідачем ОСОБА_1 (позичальник) укладено договір позики (займу), за умовами якого ОСОБА_1 , співзасновник ТОВ «Агротрейд-2010», для проведення осінньо-польових робіт отримав гроші у ОСОБА_3 в сумі 33000,00 доларів США та зобов`язався повернути 15.08.2017 року (а.с. 60, 103 т. 1). 
Позивач ОСОБА_3 28.09.2020 року засобами поштового зв`язку надіслав відповідачу лист-вимогу від 28.09.2020 року щодо погашення суми боргу в розмірі 33000,00 доларів США протягом 7 календарних днів з моменту отримання вимоги, що підтверджується копією вказаної вимоги та копією поштової квитанції (т. 1 а.с. 76-77 т.1). 
Згідно копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, вказана вище вимога від 28.09.2020 року отримана ОСОБА_1 07.10.2020 року (а.с. 76 т.1). 
Однак, вимога позивача відповідачем не виконана, сума боргу за розпискою від 15.08.2016 не повернута.
Також встановлено, що у квітні 2022 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_3 , ТОВ «Агротрейд-2010», в якому просить визнати недійсним договір позики від 15.08.2016 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , в частині виникнення прав та обов`язків у особи, яка зазначена позичальником, та визнати дійсним позичальником за вищевказаним договором ТОВ "Агротрейд-2010" (а.с. 118-125 т.2). 
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 травня 2022 року відкрито провадження у цивільній справі №201/2448/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ТОВ «Агротрейд-2010» про визнання правочину недійсним (а.с. 117 т.2). 
Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 жовтня 2022 року провадження по вказаній вище справі №201/2448/22 зупинено до набрання законної сили рішенням у даній цивільній справі №194/939/20 про стягнення суми боргу за договором позики, 3 % річних та інфляційних збитків.
Свідок ОСОБА_4 , допитана у судовому засіданні суду першої інстанції, пояснила, що з ОСОБА_3 та з ОСОБА_1 має дружні стосунки; у ОСОБА_1 працювала, доглядала його матір. Зазначила, що була свідком передачі грошей ОСОБА_3 . ОСОБА_1 в розмірі 33000,00 доларів США. Так, вона працювала у ОСОБА_1 та познайомила його з ОСОБА_3 , 15.08.2016 року вони зустрілися в м. Тернівка Дніпропетровської області в квартирі ОСОБА_1 , вона була присутня при їхній зустрічі; ОСОБА_3 та ОСОБА_1 обговорили умови договору позики та ОСОБА_3 передав ОСОБА_1 гроші, які були перераховані, а ОСОБА_1 написав розписку про отримання 33000,00 доларів США на чистому чи ні аркуші паперу вона не пам`ятає; і передав її ОСОБА_3 , ОСОБА_6 при цьому не було, вони були лише у трьох. Який був текст розписки їй невідомо, однак їй відомо, що кошти були надані ОСОБА_1 у позику на рік та не повернуті, для яких саме цілей та хто поставив на розписці підпис ОСОБА_5 їй невідомо. Крім того, свідок ОСОБА_4 зазначила, що ОСОБА_5 є зятем ОСОБА_1 та співзасновником ТОВ «Агротрейд-2010»; чи ставилася печатка на розписці їй невідомо.
       Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Згідно зі ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. 
Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.
У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. 
Разом з тим, в постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі №6-79цс14 зазначено, що відповідно до норм статей 1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг певної грошової суми, так і дати її отримання. 
У Постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі №6-63цс13 зазначено, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.
На підтвердження укладення між сторонами договору позики позивачем надано оригінал письмової розписки від 15 серпня 2016 року, яку було оглянуто судами першої та апеляційної інстанції в судових засіданнях (а.с. 60, 103 т. 1). 
Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 625 ЦК України). 
Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши, що договір позики укладений у належній простій письмовій формі; факт отримання позики у розмірі 33000,00 доларів США відповідачем не спростований; враховуючи, що позичальником ОСОБА_1 не надано доказів повернення боргу позивачу, - колегія дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача за договором позики від 15.08.2016 року 33000,00 дол. США - суми основного боргу та 2956,44 дол. США - 3% річних від простроченої суми боргу за період з 16.08.2017 по 10.08.2020 ((33000,00 доларів США х 1090 днів х 3 : 100 ) : 365). 
Разом з тим, за змістом статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні. Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня. 
Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях. 
Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, яка викладена, зокрема, у постанові від 02 лютого 2021 року у справі №570/2309/15-ц. 
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Отже, враховуючи, що позика надавалась відповідачу у доларах США та підлягає поверненню в цій же валюті, підстави для стягнення інфляційних збитків внаслідок знецінення гривні у розмірі 6930,00 доларів США відсутні. 
Колегія звертає увагу, що, відповідно до особистих пояснень позивача у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, ОСОБА_3 визнав, що кошти у борг передавались саме у доларах США, купюрами номінально по 100 дол. США.
Тому рішення місцевого суду підлягає скасуванню в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 інфляційних збитків в розмірі 6930,00 доларів США, з ухваленням у цій частині нового судового рішення про відмову в задоволенні даної позовної вимоги. 
Посилання відповідача, що  за договором позики від 15.08.2016 року кошти у розмірі 33000,00 дол. США були одержані  ТОВ «Агротрейд-2010», є недоведеними. 
Згідно копії статуту ТОВ «Агротрейд-2010» в редакції 2014 року, що діяла на час укладення договору позики від 15.08.2016 року, учасниками цього товариства є ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ОСОБА_8 . 
За змістом пунктів 7.1, 7.2 статуту ТОВ «Агротрейд-2010», вищим органом Товариства є загальні збори учасників; кожний учасник товариства має рівну кількість голосів в управлінні справами незалежно від його частки у статутному капіталі. 
Пунктом 7.7 статуту ТОВ «Агротрейд-2010» встановлено, що збори можуть приймати рішення з будь-яких питань діяльності товариства; виключною компетенцією зборів є, зокрема, затвердження угод на суму більш ніж як 100000,00 грн. 
Відповідно до довідки філії (відділення №1 у м. Дніпрі) Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" №050/26-162 від 26.05.2022 року, у вказаному відділенні відкрито поточний рахунок у гривнях, доларах США та Євро № НОМЕР_1 ; за період з 15.08.2016 року по 15.08.2017 року на рахунки відкриті в установі банку від ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 33000,00 дол. США не надходили. 
Крім того, згідно довідки Криничанського відділення Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" №42 від 24.05.2022 року, в період з 15.08.2016 року по 15.08.2017 року ТОВ «Агротрейд-2010» валютні та мультивалютні рахунки не відкривались та надходжень на дані рахунки не було. 
Отже, судом встановлено, що грошові кошти в сумі 33000,00 дол. США за умовами договору позики від 15.08.2016 року від позикодавця ОСОБА_3 ТОВ «Агротрейд-2010» не отримувало. 
Доказів використання ОСОБА_1 отриманих від ОСОБА_3 за умовами договору позики від 15.08.2016 року грошових коштів в сумі 33000,00 дол. США в інтересах ТОВ «Агротрейд-2010» суду не представлено; клопотань про витребування відповідних доказів судом - не заявлено. 
При цьому, третя особа ТОВ «Агротрейд-2010» заперечує факт укладення ним договору позики 15.08.2016 року з позивачем та отримання в борг грошових коштів. 
Відповідно до положень статуту ТОВ «Агротрейд-2010» виключною компетенцією загальних зборів учасників, як вищого органу товариства, є, зокрема, затвердження угод на суму більш ніж як 100000,00 грн. (пункт 7.7 статуту). Зі змісту договору позики від 15.08.2016 року вбачається, що сума позики в еквіваленті до національної валюти на день укладення вказаного договору складала 25,04 х 33000,00 дол. США = 826320,00 грн. 
Тобто укладення договору позики на суму 33000,00 дол. США ТОВ «Агротрейд-2010», як позичальником, потребувало обов`язкового погодження на загальних зборах учасників товариства ( ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 ). Однак, ТОВ «Агротрейд-2010» заперечує надання вказаної згоди, що не спростовано відповідачем. 
Більше того, згідно змісту письмової розписки від 15.08.2016 року, позичальником є саме фізична особа ОСОБА_1 (а.с. 60 т.1). 
Наявність печатки товариства на борговій розписці не спростовує її змісту та не доводить, що кошти за вказаною розпискою одержані ТОВ «Агротрейд-2010». Крім того, ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді директора товариства, мав вільний доступ до вказаної печатки.
Наявність на розписці підпису ОСОБА_5 , який перебував на посаді директора ТОВ «Агротрейд-2010», також не доводить тверджень відповідача, що позичальником є саме третя особа ТОВ «Агротрейд-2010».
Ні місцевому, ні апеляційному судам відповідачем не надано доказів, що позичені кошти в сумі 33000,00 дол. США були використані в інтересах ТОВ «Агротрейд-2010». 
За змістом ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 
При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат (ч. 10 ст. ст. 141 ЦПК України). 
Приймаючи до уваги часткове задоволення позовних вимог, на відповідача покладаються судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору (10510,00 грн.) пропорційно задоволеним позовним вимогам (83,84%) в сумі 8811,58 грн. (а.с. 52 т.1). 
На позивача покладаються судові витрати у вигляді сплаченого відповідачем судового збору при поданні апеляційної скарги (15765,00 грн.) пропорційно залишеним без задоволення вимогам (16,16%) в сумі 2547,62 грн. (а.с. 78 т.2). 
Таким чином, колегія дійшла висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача (сторона, на яку покладено більшу суму судових витрат) різницю сум на користь позивача у розмірі 6263,96 грн. (8811,58 грн. - 2547,62 грн.). 
За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині розміру стягнутого з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судового збору з 10510,00 грн. на 6263,96 грн. 
Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З огляду на вищевикладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню та зміні. 
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1  -  ОСОБА_2  - задовольнити частково. 
Рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 02 вересня 2021 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 інфляційних збитків в розмірі 6930,00 доларів США - скасувати та у скасованій частині ухвалити нове судове рішення. 
У задоволенні позовної вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення нарахувань, у зв`язку з інфляцією - відмовити. 
Рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 02 вересня 2021 року в частині розміру стягнутого з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судового збору - змінити з 10510,00 грн. на 6263 (шість тисяч двісті шістдесят три) грн. 96 коп. 
В іншій частині рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 02 вересня 2021 року - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду. 

Головуючий                                                                        Т.П. Красвітна

Судді                                                                                І.А. Єлізаренко
                                                                               
                                                                                       О.В. Свистунова