Справа № 127/10973/22
Провадження № 22-ц/801/317/2023
Категорія: 62
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ан О.В.
Доповідач:Панасюк О. С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2023 року	Справа № 127/10973/22	м. Вінниця	

       Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Панасюка О. С. (суддя доповідач),
суддів Берегового О. Ю., Шемети Т. М.,
з участю секретаря судового засідання Куленко О. В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1  до Вінницької міської ради про визнання права на земельну частку в порядку спадкування за законом за апеляційною скаргою  ОСОБА_1  на рішення Вінницького міського суду Вінницької області у складі судді Ан О. В. від 22 листопада 2022 року,

встановив:

27 травня 2022 року ОСОБА_1  звернулася до суду з цим позовом, за яким просила визнати за нею право на земельну частку (пай), розміром 2,51 в умовних кадастрових гектарах, без визначення її меж в натурі (на місцевості) в землях, що перебували у колективній власності Колективного сільськогосподарського підприємства «Батьківщина», смт Стрижавка Вінницького району Вінницької області і на тепер перебувають на території Вінницької міської ради, в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .
На обґрунтування позовних вимог покликалася на те, що як спадкоємниця за законом першої черги ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , прийняла спадщину, про що 05 листопада Вінницькою районною державною нотаріальною конторою було видано свідоцтво про право на спадщину на 2/3 частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель по АДРЕСА_1 та грошові вклади у філії Вінницького районного відділення Ощадного банку України.
У видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай), яку ОСОБА_2 , у свою чергу, успадкував після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 матері ОСОБА_3 , нотаріус відмовив через відсутність правовстановлюючого документу - оригіналу сертифікату про право на земельну частку (пай). 
Хоча сертифікат на земельну частку (пай), виданий 14 серпня 2007 року на ім`я ОСОБА_4 до тепер не зберігся, фак його видачі підтверджується листом відділу № 1 Управління надання адміністративних послуг головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 14 квітня 2022 року та записом у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай).
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 22 листопада 2022 року у позові відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оскільки позивачкою не доведено факту передачі Вінницькій міській раді сільськогосподарських угідь, переданих у колективну власність колективним сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створених на базі радгоспів, інших державних сільськогосподарських підприємств, які підлягають розпаюванню, то позов пред`явлено до неналежного відповідача.
В апеляційній скарзі ОСОБА_5 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, просила скасувати рішення суду і ухвалити нове про задоволення позову.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилалась на ті ж обставини, що і у позовній заяві. Звертала увагу, що суд першої інстанції залишив поза увагою Постанову Верховної Ради України від 13 травня 2015 року № 401-VIII «Про зміну і встановлення меж міста Вінниці і Вінницького району Вінницької області», рішення 25 сесії Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області 3-го скликання від 20 грудня 2001 року № 11, яким затверджено проєкт організації території земельних часток (паїв) в землях колишнього КСП «Батьківщина», а також відповідну технічну документацію із землеустрою, за якими земельна ділянка, яка підлягає виділенню за рахунок земельної частки (паю), наданої ОСОБА_4 , розташована на території Вінницької міської ради.
Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги апеляційний суд прийшов до висновку, що вона підлягає задоволенню з огляду на таке.
Частинами першою - четвертою статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
За змістом статті 374 ЦПК України апеляційний суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює у відповідній частині нове рішення або змінює рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з порушенням норм матеріального і процесуального права (стаття 376 ЦПК України).
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно зі статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом; при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Цим вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає з огляду на таке.
Установлено, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ( свідоцтво про смерть на а. с. 26). 
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 (а. с. 25).
Зі змісту свідоцтва про право на спадщину за законом від 05 листопада 2003 року видно, що ОСОБА_1 прийняла спадщину після ОСОБА_2 , а той, у свою чергу, прийняв спадщину, зокрема у виді 1/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого по АДРЕСА_1 , після смерті матері ОСОБА_4 (а. с. 124).
Згідно з довідкою Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області від 31 жовтня 2003 року ОСОБА_2 з народження по день смерті проживав в тому ж будинку (а. с. 114).
Відповідно до виписки із протоколу № 2 зборів уповноважених членів КСП «Батьківщина» від 18 липня 2007 року в списки для розпаювання внесено членів КСП, які працюють не менше трьох років, а також пенсіонерів КСП «Батьківщина», які працювали перед виходом на пенсію не менше трьох років, всього 559 осіб, зокрема ОСОБА_4 у цьому списку значиться у розділі «Колгоспні пенсіонери, які померли з 08.1995р.» (а. с. 148 - 150).
Розпорядженням Вінницької районної державної адміністрації від 30 липня 1997 року № 379 затверджено розрахунки вартості та розміру в умовних кадастрових гектарах земельної частки (паю) в площі сільськогосподарських угідь, що передані у колективну власність КСП «Батьківщина»; вирішено видати сертифікати на право на земельну частку (пай) громадянам співвласникам колективної власності на землю КСП «Батьківщина» в кількості 559 чоловік (а. с. 177). Зокрема, на ім`я ОСОБА_4 був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0360549 (відповідь Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 15 квітня 2022 року на запит адвоката Киришова О. В. на а. с. 18, книга реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) на а. с. 14 - 15).
Рішенням Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області від 17 лютого 2000 року внесено зміни в технічну документацію з паювання земель КСП, затверджено списки осіб раніше не включених і пропущених на земельну частку (пай) (а. с. 140 - 141).
Згідно із випискою із протоколу № 3 загальних зборів власників сертифікатів на території Стрижавської селищної ради Вінницького району від 19 квітня 2001 року затверджено список осіб, які мають право на земельну частку (пай) в сільгосппідприємстві в кількості 619 чоловік, ОСОБА_4 у цьому списку значиться у розділі «Колгоспні пенсіонери, які померли з 08.1995р.» (а. с. 142 - 143).
       Рішенням 25 сесії Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області 3-го скликання від 20 грудня 2001 року № 11 затверджено проєкт організації території земельних часток (паїв) в землях колишнього КСП «Батьківщина», а також відповідну технічну документацію із землеустрою (а. с. 17 зворот).
Відповідно до технічної документації землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), виготовленої Товаристовом з обмеженою відповідальністю «Центр експертиз та бізнесу «Капітал Інвест»» (далі ТОВ «Центр експертиз та бізнесу «Капітал Інвест»»), земельна ділянка, яка підлягає формуванню у порядку відведення в натурі за рахунок земельної частки (паю), що була виділена на ім`я ОСОБА_4 , розташована у м. Вінниці (колишня територія Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області) (а. с. 8 - 12).
Постановою державного нотаріуса Вінницької районної державної нотаріальної контори від 19 травня 2022 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Батьківщина», розміром 2,51 в умовних кадастрових гектарах», яка належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , спадкоємцем якої був ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки у спадкоємниці відсутній оригінал сертифікату на земельну частку (пай) (а. с. 13).
Частиною першою статті 5 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) установлено, що акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.
ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.
Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.
Правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом (пункти 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України).
ЦК України набрав чинності 01 січня 2004 року, відповідно до спадщини, яка відкрилася, відповідно, 09 серпня 1995 року та 10 квітня 2003 року, застосовуються правила Розділу VІІ Цивільного кодексу Української РСР (далі ЦК Української РСР).
Згідно з частинами першою, другою статті 524 ЦК Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.
Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.
При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті (частина перша статті 529 ЦК Української РСР).
Відповідно до статті 548 ЦК Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями.
Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.
Частинами першою, другою статті 549 ЦК Української РСР визнавалося, що спадкоємець прийняв спадщину:
1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;
2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.
Зазначені в цій статті дії повинні були бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
Оскільки ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 матері ОСОБА_4 продовжив проживати у будинку  АДРЕСА_1 , користувався, зокрема, й належною  ОСОБА_4 1/3 його частиною з відповідною часткою господарських будівель, тобто вступив в управління та володіння спадковим майном, інших спадкоємців за заповітом чи за законом, які б у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини вчинили передбачені частиною першою статті 549 ЦК Української РСР дії немає, то він був таким, що прийняв спадщину. Це ж підтверджується змістом свідоцтва про право на спадщину за законом від 05 листопада 2003 року, за яким ОСОБА_1 прийняла спадщину після ОСОБА_2 , а той, у свою чергу, прийняв спадщину, зокрема у виді 1/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 , після смерті матері ОСОБА_4 .
Право  на  отримання земельної  частки (паю) членами колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського   акціонерного  товариства,  в тому числі пенсіонерами,  які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства,  кооперативу,  товариства було запроваджено Указом Президента України N 720/95 від 08 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» (пункт 2).
Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають:
колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку;
громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом;
громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай);
громадяни України, евакуйовані із зони відчуження, відселені із зони безумовного (обов`язкового) або зони гарантованого добровільного відселення, а також громадяни України, що самостійно переселилися з територій, які зазнали радіоактивного забруднення, і які на момент евакуації, відселення або самостійного переселення були членами колективних або інших сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які проживають у сільській місцевості.
Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є, зокрема, свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай) (частина друга статті 2 цього Закону).
За змістом цих норм право на земельну частку (пай) підлягає цивільному обороту, в тому числі входить до складу спадщини.
У пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз`яснено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.
Згідно зі статтею 6 ЦК Української РСР захист цивільних прав здійснюється  в  установленому  порядку судом, арбітражем або третейським судом, зокрема шляхом визнання цих прав.
Отже оскільки ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , набула право на земельну частку (пай), розміром 2,51 в умовних кадастрових гектарах, без визначення її меж в натурі (на місцевості) в землях, що перебували у колективній власності КСП «Батьківщина», смт Стрижавка Вінницького району Вінницької області, відповідно це право було успадковане ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а відтак увійшло до спадкової маси, яку після його смерті прийняла ОСОБА_1 , але через відсутність оригіналу сертифікату про право на земельну частку (пай) не може отримати свідоцтво про право на спадщину на цю земельну частку (пай), то її право підлягає захисту у судовому порядку шляхом його визнання. 
Щодо висновку суду першої інстанції про пред`явлення позову до неналежного відповідача, то апеляційний суд зазначає таке.
У пункті 24 зазначеної вище Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 також роз`яснено, що позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких правах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо.
Згідно зі статтею 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» до повноважень сільських, селищних, міських рад щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) належать, зокрема: розгляд заяв власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок; прийняття рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості); розгляд та погодження проєктів землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв).
Постановою Верховної Ради України від 13 травня 2015 року № 401-VIIІ змінено межі міста Вінниця і Вінницького району Вінницької області, збільшивши територію міста на 4448,97 гектара земель, у тому числі за рахунок 158,20 гектара земель, що знаходяться у віданні Агрономічної сільської ради, 425,03 гектара земель - Бохоницької сільської ради, 947,35 гектара земель - Вінницько-Хутірської сільської ради, 495,19 гектара земель - Луко-Мелешківської сільської ради, 332,35 гектара земель - Стадницької сільської ради, 1134,39 гектара земель - Стрижавської селищної ради, 956,46 гектара земель - Якушинецької сільської ради Вінницького району, та затверджено територію міста Вінниця загальною площею 11316,97 гектара, територію Вінницького району загальною площею 91035,54 гектара.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами:
1) письмовими, речовими і електронними доказами;
2) висновками експертів;
3) показаннями свідків (частина перша статті 76 ЦПК України).
Відповідно до частин першої - третьої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Відповідно до частини першої статті 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.
Частинами першою - третьою статті 89 ЦПК України установлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Як зазначалось вище відповідно до технічної документації землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), виготовленої ТОВ «Центр експертиз та бізнесу «Капітал Інвест»», земельна ділянка, яка підлягає формуванню у порядку відведення в натурі за рахунок земельної частки (паю), що була виділена на ім`я ОСОБА_4 , розташована у м. Вінниці, отже саме до повноважень Вінницької міської ради належить виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки позивачці, як власниці земельної частки (паю), а тому саме вона має відповідати за цим позовом.
Такі самі по суті висновки містяться у постанові Вінницького апеляційного суду від 12 липня 2022 року, якою скасовано ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 01 червня 2022 року про передачу справи за підсудністю до Вінницького районного суду Вінницької області. 
Суд першої інстанції уваги на зазначене не звернув, не дав оцінки цьому письмовому доказу, формально пославшись на недоведеність позивачкою факту передачі земель сільськогосподарського призначення Вінницькій міській раді.
За таких обставин рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.
Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 384 ЦПК України апеляційний суд 
постановив:

       Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.
       Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 22 листопада 2022 року скасувати і постановити нове судове рішення.
Позов  ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати за  ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) розміром 2, 51 в умовах кадастрових гектарах без визначення її меж в натурі (на місцевості) в землях, які перебували в колективній власності Колективного сільськогосподарського підприємства «Батьківщина» смт Стрижавка Вінницького району Вінницької області, на тепер знаходяться на території Вінницької міської ради, в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

       Головуючий                                                        О. С. Панасюк

       Судді:                                                                О. Ю. Береговий
       
                                                                               Т. М. Шемета