ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
іменем України

09 січня 2023 року
м. Валки Харківської області

справа № 638/19468/21
провадження № 22-ц/818/278/23

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: 
головуючого – Котелевець А.В.,
суддів – Бурлака І.В., Маміної О.В.,

учасники справи:
позивач - Акціонерне товариство «Універсал Банк»,
відповідач -  ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Македона Олександра Андрійовича – представника Акціонерного товариства «Універсал Банк» на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 жовтня 2022 року в складі судді Щепіхіної В.В.,

у с т а н о в и в :

У грудні 2021 року Акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - АТ «Універсал Банк», банк) звернулося до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивовано тим, що в жовтні 2017 року банк запустив новий проект monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю даного проекту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms.

21 грудня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 21 грудня 2018 року. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають між ним і банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

На підставі укладеного договору від 21 грудня 2018 року ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок у розмірі 20000 грн, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_1 .

У випадку, якщо істотне порушення клієнтом зобов`язань не буде усунуто протягом строку, зазначеного у пункті 5.18, кредит стає у формі «на вимогу», а банк не пізніше наступного робочого дня за допомогою мобільного додатку направляє клієнту вимогу про повне повернення всієї суми заборгованості за кредитом (з урахуванням відсотків) та нарахованих штрафних санкцій. З моменту направлення вимоги і до повного погашення на залишок суми заборгованості нараховується штраф в розмірі 100 грн та пеня у розмірі 6,4 % на місяць за кожен день прострочення виконання (пункт 5.19).

Станом на 31 березня 2020 року ОСОБА_1 прострочив зобов`язання із сплати щомісячного мінімального платежу за договором понад 90 днів, у зв`язку з чим відбулося істотне порушення клієнтом зобов`язання, вся заборгованість за кредитом стала простроченою. Банк 31 березня 2020 року направив повідомлення «пуш» про необхідність погасити суму заборгованості.

Загальний розмір заборгованості відповідача перед АТ «Універсал Банк» за договором станом на 20 серпня 2020 року становить 19 423,58 грн, із них: 18 215,20 грн - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 1 208,36 грн - заборгованість за пенею та комісією.

Банк просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь вищевказану заборгованість та судові витрати.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 жовтня 2022 року позов АТ «Універсал Банк» залишено без задоволення.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем не надано доказів існування між сторонами кредитних відносин та, відповідно, наявності заборгованості. Долучені до позовної заяви документи не містять даних про отриманий розмір кредитних коштів, погодження умов кредитного договору, а тому підстави для стягнення заборгованості відсутні.

18 листопада 2022 року електронною поштою Македон Олександр Андрійович - представник АТ «Універсал Банк» подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору шляхом укладання договору в електронній формі з використанням/підписанням його електронного підпису, проведення банківських операцій, зокрема, щодо отримання кредиту через застосунок Мonobank, вхід у який можливий лише після попереднього погодження з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту. З метою підтвердження згоди споживача з умовами надання банківських послуг у момент реєстрації Банк генерує і відправляє на вказаний особою мобільний номер OTP-пароль. Фактом підтвердження згоди є введення споживачем у мобільному додатку Monobank OTP-паролю, який попередньо був надісланий Банком на зазначений номер. Відповідач здійснив отримання банківських послуг проекту Monobank шляхом верифікації очно на точці видачі картки. Після проходження ідентифікації у мобільному застосунку відповідач 21 грудня 2018 року успішно пройшов процедуру верифікації співробітником Банку та підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг Monobank.
За час користування карткою Боржником було внесено на картковий рахунок 23 588,25 грн, витрачено - 43 011,83 грн, а тому сума, що підлягає стягненню становить 19 423,58 грн. Вказану суму заборгованості відповідач не спростував. Відповідно до виписки про рух коштів, баланс на кінець періоду складає (мінус) - 4 523,58 грн, сама заборгованість складає 19 423,58 грн. Ця заборгованість складається з повністю використаного боржником кредитного ліміту та суми овердрафту (мінусу по картці), яка становить (мінус) - 4 523,58 грн.

Зазначав, що висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 03 липня 2019 року по справі №342/180/17 не є релевантними до даного спору, оскільки правовідносини не є подібними, а саме - наявна відмінність щодо суб`єктного складу; часу виникнення; підстав виникнення. Спірний договір про надання банківських послуг, укладений з використанням інформаційно- телекомунікаційних систем, відповідно до вимог Закону України “Про електронну комерцію», а не у письмовій формі відповідно до частини другої статті 207 ЦК України.

ОСОБА_1 з заявою про перегляд заочного рішення до суду першої інстанції не звертався, правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу Македона О.А.. - представника АТ «Універсал Банк» на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 жовтня 2022 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі частини першої статті 369 ЦПК України.

Відповідно до пункту другого частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин першої, другої, четвертої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції в повній мірі не відповідає.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг підписав анкету-заяву від 21 грудня 2018 року, в результаті чого отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

У анкеті-заяві зазначено, що ОСОБА_1 згідний з тим, що дана заява разом з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг. Відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вказаних документів, що складають договір, та зобов`язався виконувати його умови.

До договору банком долучено витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи, Умов і правил обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів.

Відповідно до виписки по рахунку ОСОБА_1 користувався кредитною (платіжною) карткою, а саме: розраховувався в магазинах, поповнював картку через додаток Приват24, знімав готівку в банкоматі, здійснював переказ грошових коштів на інші карткові рахунки, тим самим підтверджував свою згоду на умови банку щодо встановленого кредитного ліміту.

Згідно з наданим банком розрахунку заборгованості за договором станом на 20 серпня 2021 року заборгованість складає 19 423,58 грн, із них: 18 215,20 грн - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 1 208,36 грн - заборгованість за пенею та комісією.

Відповідно до довідки про рух коштів ОСОБА_1 за рахунком НОМЕР_2 (картка НОМЕР_1 ) за період з 21 грудня 2018 року по 20 серпня 2021 року кредитний ліміт станом на 20 серпня 2021 року становить 14 900,00 грн, заборгованість станом на 20 серпня 2021 року становить 19 423,58 грн, баланс на початок періоду – 20 000,00 грн, баланс на кінець періоду - 4 523,58 грн, сума витрат за період – 43 011,83 грн, сума зарахувань за період – 23 588,25 грн.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина першої статті 1054 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства (частини перша та друга статті 207 ЦК України в редакції, чинній на момент укладення кредитного договору).

Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (частини перша та друга статті 633 ЦК України).

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина перша статті 634 ЦК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) відступлено від висновку Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у раніше прийнятій постанові від 24 вересня 2014 року (провадження № 6-144цс14) та зроблено висновок, що

«у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. У разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).У заяві позичальника від 18 лютого 2011 року процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (18 лютого 2011 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (20 лютого 2017 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання з підстав та у розмірах, встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України, позивач не пред`явив. Пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, кредитор має право вимагати виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, Велика Палата Верховного Суду погоджується із висновком судів попередніх інстанцій, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 січня 2020 року у справі № 643/5521/19 (провадження №61-20093св19) зазначено, що:

«в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Встановивши, що анкета-заява від 18 березня 2011 року не містить визначення домовленості сторін про сплату відсотків, апеляційний суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав для покладення на відповідача обов`язку по сплаті заборгованості за відсотками, пеню, комісію і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами, а відтак, суми надходжень, які банком були розподілені на погашення складових заборгованостей підлягають зарахуванню на погашення саме тіла кредиту.

Судова практика у цій категорії справ є незмінною, що не може свідчити про порушення прав банку (правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19)».

Із розрахунку заборгованості та виписки по особовому рахунку, в якому міститься повна інформація про рух коштів на рахунку, відображення всіх операцій за кредитним договором за даними балансу, суми надходжень та їх розподілення на погашення складових заборгованостей вбачається, що відповідачем було фактично витрачено коштів з 21 грудня 2018 року по 20 серпня 2021 року на загальну суму 28 455,85 грн, а внесено на погашення заборгованості 23 588,25 грн.

В анкеті-заяві від 21 грудня 2018 року ОСОБА_1 просить відкрити поточний рахунок та встановити кредитний ліміт згідно з додатком до анкети-заяви, а строки здійснення періодичних платежів не встановлені, процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення комісії та відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання з підстав та у розмірах, встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України, банк не пред`явив.

Оскільки в анкеті-заяві від 21 грудня 2018 року строки здійснення періодичних платежів за кредитом не встановлені, то судова колегія вважає неправомірним та безпідставним списання банком внесених на погашення боржником коштів в рахунок погашення відсотків за користування кредитом та зарахування цих кошти на погашення тіла кредиту, а тому вважає, що стягненню підлягає 4 867,60 грн, тобто, різниця між фактично витраченими коштами та внесеними коштами в межах кредитного ліміту.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (частина перша статті 376 ЦПК України).

Рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про часткове задоволення позову та стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованості за кредитним договором від 21 грудня 2018 року в розмірі 4 867,60 грн.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина тринадцята статті 141 ЦПК України).

Судові витрати, понесені позивачем, документально підтверджуються за подачу позовної заяви - в розмірі 2 270,00 грн, за подачу апеляційної скарги - в розмірі 3 405,00 грн (а. с. 1,76).

Оскільки позовні вимоги позивача задоволено на 25,06 %, з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» підлягає стягненню судовий збір в загальному розмірі 1 422,16 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч. 1 п. 2, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Македона Олександра Андрійовича - представника Акціонерного товариства «Універсал Банк» задовольнити частково.

Заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 жовтня 2022 року скасувати та ухвалити нову постанову.

Позов Акціонерного товариства «Універсал Банк» задовольнити частково.

Стягнути з  ОСОБА_1  ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків  НОМЕР_3 , паспорт  НОМЕР_4 , виданий ЦВМ Дзержинського РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 29 вересня 1998 року, адреса реєстрації:  АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Акціонерного товариства «Універсал Банк» (04114, місто Київ, вулиця Автозаводська, будинок 54/19, ідентифікаційний код юридичної особи 21133352) заборгованість за кредитним договором від 21 грудня 2018 року в розмірі 4 867,60 грн (чотири тисячі вісімсот шістдесят сім грн 60 коп.) та 1 422,16 (одна тисяча чотириста двадцять дві грн 16 коп.) судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 09 січня 2023 року.

Головуючий                                                                А.В. Котелевець

Судді                                                                                І.В. Бурлака

       О.В. Маміна