УХВАЛА

27 лютого 2023 року 
м. Київ 
 справа № 420/9108/22
адміністративне провадження № К/990/5631/23 
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Мартинюк Н.М., перевіривши касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Слободянюк Валентини Олександрівни на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2022 року і постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2022 року у справі №420/9108/22 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправним наказів, зобов`язання поновити на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
УСТАНОВИВ:
У липні 2022 року ОСОБА_1 пред`явив позов до Департаменту патрульної поліції, у якому просив суд:
- визнати протиправним та скасувати пункт 2 наказу Департаменту патрульної поліції від 14 червня 2022 року №360 в частині притягнення інспектора взводу №2 роти №4 батальйону №2 полку УПП в Одеській області ДПП старшого сержанта поліції ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції;
- визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції від 18 червня 2022 року №867о/с в частині звільнення зі служби в поліції інспектора взводу №2 роти №4 батальйону №2 полку УПП в Одеській області ДПП старшого сержанта поліції ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Департамент патрульної поліції поновити ОСОБА_1 на посаді інспектора взводу №2 роти №4 батальйону №2 полку УПП в Одеській області ДПП з 18 червня 2022 року;
- стягнути з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 18 червня 2022 року по день поновлення;
- допустити негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді інспектора взводу №2 роти №4 батальйону №2 полку УПП в Одеській області ДПП з 18 червня 2022 року та в частині стягнення на користь Позивача заробітної плати за один місяць у розмірі: 40 252,35 грн. з урахуванням належних до сплати податків та інших обов`язкових платежів.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2022 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2022 року, у задоволенні позову було відмовлено.
Не погоджуючись із цими судовими рішеннями, представник позивача втретє звернувся із касаційною скаргою до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - "КАС України"), надіславши її 17 лютого 2023 року через систему «Електронний суд».
Скаржник просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
Одночасно з цим, просить поновити строк на касаційне оскарження.
Відповідно до частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Дослідивши зміст касаційної скарги, Суд вважає за потрібне повернути її скаржнику з таких підстав.
Пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".
Отже, оскарження рішень судів у касаційному порядку можливе лише у випадках, якщо таке встановлено законом.
З 8 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року №460-IХ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ", яким внесено зміни до розділу 3 Глави 2 "Касаційне провадження", зокрема, щодо визначення підстав касаційного оскарження судових рішень та порядку їхнього розгляду.
Імперативними приписами частини четвертої статті 328 КАС України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 351 цього Кодексу.
Згідно з пунктом четвертим частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).
Системний аналіз наведених положень КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.
Попередньо подані касаційні скарги Верховний Суд ухвалами від 18 січня 2023 року і від 6 лютого 2023 року повернув на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України як такі, що не містили підстав для касаційного оскарження судових рішень.
Під час перевірки втретє поданої касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 КАС України встановлено, що у ній так і не викладені підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.
У тексті касаційної скарги підставою касаційного перегляду оскаржуваних судових рішень заявник зазначив пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України і послався на незастосування судами попередніх інстанцій висновків Верховного Суду у подібних правовідносинах, які викладені у постановах від 7 листопада 2019 року у справі №826/1610/18, від 13 серпня 2020 року у справі №804/8234/17, від 26 лютого 2020 року у справі №812/1122/17, від 28 лютого 2020 року у справі №818/1274/17, від 2 грудня 2020 року у справі №420/5368/18.
Разом з цим, посилаючись на вказану підставу касаційного оскарження, скаржник хоча й робить покликання на різні постанови Верховного Суду, висновки з яких, на його думку, помилково не були застосовані судами попередніх інстанцій, проте жодним чином не обґрунтовує подібність правовідносин у цих справах. 
У цьому контексті Суд наголошує на тому, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої  статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) у чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права. Обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними.
Водночас обставини, які формують зміст правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, а так само оцінка судами їх сукупності, не можуть вважатися подібністю правовідносин. 
Позаяк касаційна скарга не містить будь-якого обґрунтування подібності правовідносин, то наведене обґрунтування підстав звернення до Верховного Суду із касаційною скаргою не є достатнім у розумінні пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України.
Натомість аргументи касаційної скарги зводяться до викладення обставин справи, цитування нормативно правових актів, зазначення, що суди попередніх інстанцій ухвалили рішення з неправильним застосуванням норм матеріального права, що не є належним правовим обґрунтуванням підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України.
Оскільки скаржник, посилаючись на постанови Верховного Суду, не обґрунтував, що ці постанови ухвалені у справах з подібними правовідносинами із цією справою, то Суд констатує, що у касаційній скарзі не викладені підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.
Посилання на приписи статті 242 КАС України не підміняє визначення таких підстав касаційного оскарження.
З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 8 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.
Відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Отже, касаційну скаргу належить повернути як таку, що не містить підстав, визначених частиною четвертою статті 328 КАС України, для касаційного оскарження рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2022 року і постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2022 року у справі №420/9108/22.
Оскільки суд встановив, що касаційну скаргу належить повернути у зв`язку з тим, що скаржник не виклав передбачених КАС України підстав для касаційного оскарження, то клопотання про поновлення строку на таке оскарження суд не вирішує.
На підставі наведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332, 359 КАС України,
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Слободянюк Валентини Олександрівни на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2022 року і постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2022 року у справі №420/9108/22 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправним наказів, зобов`язання поновити на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу повернути особі, яка її подала.
Копію цієї ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.
Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і не може бути оскаржена.

………………………….
Н.М.          Мартинюк,
Суддя          Верховного Суду