ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 621/141/23 Головуючий 1 інстанції: Бібік О.В. 
Провадження №: 33/818/369/23 Головуючий апеляційної інстанції: Курило О.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 березня 2023 року  Харківський апеляційний суд у складі: судді судової палати з розгляду кримінальних справ Курила О.М., при секретареві Маленко В.В., без участі особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 чи його захисника, за умови, що всі учасники належним чином повідомлені про розгляд даної справи і ні від кого з них не надійшло заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи з поважних причин, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою правопорушника ОСОБА_1 на постанову Зміївського районного суду Харківської області від 06 02 2023 року, - 
В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 40800 грн. 
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 536, 80 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що 07 12 2022 року о 15-30 годині по вул. Харківській, 20 в с. Таранівка Чугуївського району Харківської області на автошляху Р-51, ОСОБА_1 керував належним ОСОБА_2 мотоциклом Днепр МТ 1036, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , не маючи посвідчення водія відповідної категорії, вчинене повторно.

Дії водія ОСОБА_1 кваліфіковані як порушення п. 2.1 (а) Правил Дорожнього рухуУкраїни, за що передбачена відповідальність за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Не погодившись із рішенням судді, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яка містить прохання про скасування постанови суду першої інстанції та про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст. 126 КУпАП відосно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги вказує, що працівниками поліції було знехтувано положення ст. ст. 32, 35 Закону України «Про Національну поліцію», яким передбачено підстави для вимоги поліцейських про пред`явлення документів, що посвідчують особу та/або документів, що підтверджують відповідне право особи.
Вказує, що підстави для зупинки його транспортного засобу та для здійснення контролю за наявністю у нього посвідчення водія у працівників поліції були відсутні.
З огляду на викладене, вважає, що рішення про визнання його винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення та накладення адміністративного стягнення є незаконним і необґрунтованим, а тому підлягає скасуванню. 
Крім того, апелянт просить поновити йому пропущений строк на подачу апеляційної скарги на постанову судді Зміївського районного суду Харківської області від 06 лютого 2023 року, подану ним 13 березня 2023 року, тобто з пропуском більш ніж на місяць.
Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (ст.129 ч.1 п. 8 Конституції України), строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

Позиції учасників апеляційного провадження.

В судове засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, про час та дату апеляційного розгляду був повідомлений належним чином. Будь-яких заяв, які перешкоджали розгляду апеляційної скарги за його відсутності, не надавав.

        Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Так, суд першої інстанції, з огляду на матеріали адміністративної справи, дійшов висновку про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП і на підставі ст. 36 КУпАП прийняв рішення про застосування до останнього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 40800 гривень, з чим погоджується і апеляційний суд.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановлених обставин, постановити мотивоване законне рішення.
Як вбачається з матеріалів справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винуватості ОСОБА_1 у порушенні правил дорожнього руху України, передбачених п. 2.1 (а).
Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови встановлено, що апелянтом в скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо його винуватості у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП. 
Приймаючи рішення про накладаення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.126 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, яке виразилось у керуванні транспортним засобом без посвідчення водія відповідної категорії, чим порушено вимоги пункту 2.1 (а) ПДР України.
Так, згідно вимог пункту 2.1.а Правил дорожнього руху України - водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Вказаних вимог Правил дорожнього руху ОСОБА_1 не виконав, що підтверджується даними, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №035318 від 07 грудня 2022 року; рапорті інспектора поліції СВГ ВП №2 Чугуївського РУП ГУ НП в Харківській області; розписці ОСОБА_3 ; постанові від 24 10 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 126 КУпАП. 
Твердження ОСОБА_1 про безпідставність зупинки його транспортного засобу та вимоги працівника поліції щодо пред`явлення посвідчення водія є голослівними та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.
Так, згідно рапорту старшого лейтенанта поліції А. Зеленського під час патрулювання ним вулицею Харківською в с. Таранівка на службовому автомобілі приблизно о 15-00 17 12 2022 року виявлено мотоцикл, яким керував водій без застебнутого на голові мотошлема. Водія було зупинено згідно ПДР, пояснено причину зупинки та почато розгляд справи під час якого з`ясувалось, що водій не має права керування даним транспортним засобом, також водій протягом останнього року притягався до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 126 КУпАП (а.с. 2). 
Зогляду на те, що факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом з певними порушеннями доведений та не спростований самим водієм, то працівники поліції, зупиняючи транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 та вимагаючи у останнього посвідчення водія, діяли відповідно до своїх повноважень у передбачений законом спосіб. При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що способами, визначеними чинним законодавством, зокрема, звернення з дисциплінарною скаргою до керівництва поліції для проведення службової перевірки або до правоохоронних органів, в порядку КПК України, а також до суду адміністративної юрисдикції, з позовом щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності працівників поліції, як суб`єктів, що наділені владними повноваженнями, ОСОБА_1 не звертався. Внаслідок цього, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави сумніватися у законності дій працівників поліції.
Більш того, матеріали справи містять заяву, написану власноруч ОСОБА_1 та яка містить його особистий підпис, в якій останній визнає вину у вчиненому адміністративному правопорушенні та підтверджує свою готовність понести відповідальність, передбачену законом (а.с. 11).
Враховуючи викладене, підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно відображені у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні, а тому, апеляційний суд вбачає у діях ОСОБА_1 свідоме ігнорування ПДР України, що свідчить про умисний характер вчиненого ним правопорушення, відповідно до ст. 10 КУпАП. 
Враховуючи викладене, на переконання апеляційного суду доводи апелянта щодо відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП не знайшли свого підтвердження.
      Навпаки ж всі зібрані у справі про адміністративне правопорушення докази апеляційний суд визнає належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам ст. 251 КУпАП.      З урахуванням викладеного, суд обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП і, враховуючи характер вчиненого правопорушення, ступінь його суспільної небезпеки, призначив адміністративне стягнення в межах санкції вказаної статті.
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає. 
       Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено. 

Керуючись ст.ст. 1,7,25,33,38,294,295 КУпАП, - 

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції задовольнити, поновивши вказаний строк як пропущений з поважних причин.
Постанову Зміївського районного суду Харківської області від 06 02 2023 року по справі щодо ОСОБА_1 за ч.5 ст. 126 КУпАП, – залишити без змін.
Апеляційну скаргу правопорушника, - залишити без задоволення.

Оскарження даної постанови в касаційному порядку у відповідності до ст. 294 КУпАП не передбачено.

Суддя Харківського 
апеляційного суду                                 О.М. Курило