УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №282/142/23 Головуючий у 1-й інст. Носач В. М. 
Категорія ч.4 ст.130 КУпАП Доповідач Радченко С. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2023 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Житомирського апеляційного суду Радченко С.В., за участі: особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності  – ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Любарського районного суду Житомирської області від 17 лютого 2023 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст.130 ч.4, 122-4, 124 КУпАП,
В С Т А Н О В И В:
Постановою судді Любарського районного суду Житомирської області від 17 лютого 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст.130 ч.4, 122-4, 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення із застосуванням ст.36 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі дві тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн, з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на три роки. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 536,80 грн.
Згідно з постановою судді місцевого суду, ОСОБА_1 31 січня 2023 року о 19 годині 50 хвилин по вул.Гагаріна в с.Громада Житомирського району, керуючи автомобілем ВАЗ-21061 д.н.з НОМЕР_1 та рухаючись заднім ходом, не впевнившись в безпечності, скоїв наїзд на бетонний паркан, чим порушив п.10.9 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена за ст.124 КУпАП.
Після цього,  ОСОБА_1  керуючи вищевказаним транспортним засобом та будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, залишив її місце, чим порушив п.2.10 а Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена за ст.122-4 КУпАП.
Крім того, 31 січня 2023 року о 20 годині 30 хвилин  ОСОБА_1 , після вчинення дорожньо-транспортної пригоди та залишення її місця, по вул.Шевченка в с.Малий Браталів Житомирського району, вжив алкоголь після дорожньо-транспортної пригоди з його участю. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі відмовився, чим порушив п.2.5, 2.10є Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена за ч.4 ст.130 КУпАП.
Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду в частині притягнення його до відповідальності за ст.130 ч.4 КУпАП, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді місцевого суду скасувати, провадження у справі закрити, посилаючись на її незаконність, однобічне та неповне з`ясування судом обставин справи. Апеляційна скарга обгрунтована, зокрема, тим, що обвинувачення за ч.4 ст.130 КУпАП грунтується на неналежних та недопустимих доказах.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення апелянта, дослідивши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
Вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 4 ст. 130 КУпАП.
Згідно пункту 2.10 «а» ПДР , у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: a) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.
Відповідно до пункту 2.10 «є» ПДР, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).
За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вживанні особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами, а саме:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 396248 від 31 січня 2023 року в якому зафіксовано факт вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 130 КУпАП;
- протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 396247 від 31 січня 2023 року в якому зафіксовано факт вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП;
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 123119 від 31 січня 2023 року в якому зафіксовано факт вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП;
- схемою місця ДТП від 31.01.2023 року (а.с.4);
- відеозаписами із фіксацією обставин вчиненого правопорушення.
       Слід зазначити, що ОСОБА_1 також надавав письмові пояснення, в яких визнавав свою причетність до вчинення ДТП та залишення місця пригоди. Також пояснював, що після пригоди вживав спиртні напої у свого батька.
       Доводи апеляційної скарги відносно того, що дії працівників поліції під час оформлення протоколу про адміністративне правопорушення були незаконними, спростовується наявним в матеріалах справи відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції, з якого вбачається, що ОСОБА_1 беззаперечно та без примусу з боку працівників поліції відмовився від законної вимоги про проходження огляду на стан сп`яніння як за допомогою технічних засобів так і в закладі охорони здоров`я. Вбачається, що ОСОБА_1 було роз`яснено належним чином суть правопорушень, які йому інкримінуються, зокрема і наслідки вживання алкогольних напоїв після ДТП. ОСОБА_1 надав пояснення, зміст яких повністю відповідає письмовим поясненням, що містяться в матеріалах справи. Підтвердив про вживання ним алкоголю після ДТП, вважаючи, що не здійснює цим будь-яких протиправних дій. Під час апеляційного розгляду справи апелянтом не були спростовані об`єктивні висновки суду першої інстанції, якими було надано оцінку відеозапису, як належному та допустимому доказу. Відсутність направлення на проходження огляду на стан сп`яніння не спростовує винності ОСОБА_1 , який відмовився від такого огляду і така відмова була беззаперечною. 
За таких обставин, вважаю, що винуватість ОСОБА_1 у порушенні пунктів 2.10 є, 2.5 Правил дорожнього руху України підтверджується належними та допустимим доказами. 
Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами, та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 130 ч.4 КУпАП.
При накладенні адміністративного стягнення суд врахував характер вчиненого та його суспільну небезпеку, особу правопорушника, визнання ним своєї вини, усвідомлення та розкаяння у вчиненому, та застосував найм`якіше стягнення, передбачене санкцією статті.
Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.
Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, будь-яких вагомих доказів та доводів на спростування правильності висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого  статтею 130 ч.4 КУпАП, не надано.
Враховуючи наведене, проходжу до висновку про те, що при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст. ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 130 ч.4 КУпАП.
Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення в оскарженій частині не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.
За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 немає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Любарського районного суду Житомирської області від 17 лютого 2023 року в оскарженій частині - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.В. Радченко