ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

25 січня 2023 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 734/265/22
Головуючий у першій інстанції – Іванюк Т. І.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/335/23

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:
                                    головуючого-судді: Онищенко О.І.
                                    суддів:  Мамонової О.Є., Шитченко Н.В.
                                    секретар: Зіньковець О.О.    
Позивач: ОСОБА_1 
Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал»
Особа, яка подала апеляційну скаргу: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал»
Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 14 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (суддя Іванюк Т.І.), ухвалене у смт Козелець, повний текст рішення складено 14 листопада 2022 року,
                                 В С Т А Н О В И :
У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М., №12465 від 26 жовтня 2021 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» коштів за кредитним договором №11196080000 від 09 серпня 2007 року в розмірі 393 799,93 грн. Позов мотивовано тим, що кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Позивачка вказує, що нотаріусу не подавалися жодні первинні платіжні документи про здійснення платежів від кредитора до позичальника. Також ОСОБА_1 звертає увагу, що виконавчий напис видається у межах трирічного строку, інший строк давності повинен бути прямо передбачений саме законом і не може бути змінений за домовленістю сторін. За доводами позивачки, правонаступником ТОВ «Кредекс Фінанс» - ТОВ «Вердикт Капітал» вже неодноразово було подано позов про стягнення заборгованості за кредитним договором №11196080000 від 09 серпня 2007 року, проте вперше судом було відмовлено в задоволенні позову, а вдруге закрито провадження.
Рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 14 листопада 2022 року позов задоволено; визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. № 12465 від 26 жовтня 2021 року про стягнення з ОСОБА_1   на користь ТОВ «Вердикт Капітал» коштів за кредитним договором № 11196080000 від 09 серпня 2007 року в розмірі 393 799,93 грн; стягнуто з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1488 грн 60 коп.; стягнуто з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у сумі 10 000 грн. Рішення суду мотивовано тим, що позивач довів факт вчинення нотаріусом оскаржуваного виконавчого напису з порушенням вимог ст.88 Закону України «Про нотаріат» та всупереч чинній редакції Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Також судом не встановлено, що при винесенні виконавчого напису нотаріусом встановлено, що заборгованість є безспірною.
В апеляційній скарзі ТОВ «Вердикт Капітал» просить вказане рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 в повному обсязі, включаючи стягнення судових витрат та витрат на надання правничої допомоги. Апеляційна скарга мотивована тим, що нотаріусу для вчинення виконавчого напису відповідачем були надані документи, які підтверджують безспірність заборгованості, а зазначену в оспорюваному  виконавчому написі заборгованість можна вважати безспірною, оскільки позивач у своєму позові не зазначив жодної обставини, яка б свідчила про протилежне. Крім того, позивачка не надала суду будь-яких доказів, які б свідчили про погашення боргу за кредитним договором та виконання своїх зобов`язань у повному обсязі, відтак, стверджувати про відсутність підстав для вчинення стягувачем виконавчого напису нотаріуса немає. Боржник не надав альтернативного розрахунку заборгованості. Крім того, ТОВ «Вердикт Капітал» посилається, що до позовної заяви не надано документів, які визначені законом, на підтвердження понесених витрат на надання правової допомоги. Відповідач вважає долучену до позовної заяви копію квитанції від 19 січня 2022 року неналежним доказом оплати клієнтом гонорару адвокату, оскільки складена адвокатом одноосібно і не є банківським документом, який свідчить про перерахування коштів на поточний рахунок адвоката. ТОВ «Вердикт Капітал» вважає вартість адвокатських послуг значно завищеною порівняно з іншими витратами на адвокатські послуги в аналогічних справах і неспіврозмірними у порівнянні з обсягом виконаних робіт, складністю справи та ринковим цінам на адвокатські послуги в аналогічних справах.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції – залишити в силі, стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 7 000 грн. Позивачка вказує, що для вчинення виконавчого напису кредитний договір має бути нотаріально посвідчений і наданий нотаріусу. За доводами ОСОБА_1 , в матеріалах нотаріальної справи відсутній первинний документ, який підтверджує отримання будь-яких коштів від кредитора. Також позивачка посилається, що відповідачем пропущено трирічний строк давності. ОСОБА_1 зазначає, що нею було до позову надано необхідні документи на підтвердження надання правничої допомоги – копію договору про надання правової допомоги від 19 січня 2022 року, акт прийому-передачі наданих послуг та копію квитанції до прибуткового касового ордера №1 від 19 січня 2022 року, а вартість адвокатських послуг не є завищеною і відповідає критеріям співмірності. 
Чинним цивільним процесуальним законодавством не передбачено подання відповіді на відзив на апеляційну скаргу, а тому таку відповідь, подану ТОВ «Вердикт Капітал», суд апеляційної інстанції до уваги не приймає.
Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.
Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Зазначеним вимогам закону частково не відповідає судове рішення суду першої інстанції.
По справі встановлено, що 09 серпня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» і ОСОБА_1 було укладено Договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11196080000, за умовами якого банк зобов`язувався надати позичальнику, а позичальник зобов`язувався прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредитні кошті (кредит) в сумі 13 179 доларів США 00 цнт. та сплатити плату за кредит в порядку і на умовах, зазначених договором (а.с.18-29). Пунктом 1.2.2. вказаного договору встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно Додатку №1 до Договору (якщо сторонами визначено такий графік погашення та укладено Додаток №1 до Договору), але в будь-якому випадку не пізніше 09 серпня 2014 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов Договору та/або умов відповідної угоди сторін.
Рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 21 червня 2018 року в задоволенні позовних вимог ТОВ «Кредекс Фінанс» (правонаступник прав та обов`язків ПАТ «УкрСиббанк») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено в повному обсязі (а.с.30).
Ухвалою Козелецького районного суду Чернігівської області від 21 грудня 2020 року провадження у справі за позовом ТОВ «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11196080000 від 09.08.2007 закрито на підставі п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України (а.с.31-32).
26 жовтня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. було вчинено виконавчий напис за №12465 про стягнення на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості, що виникла за кредитним договором №11196080000 від 09.08.2007 року, з усіма додатками та додатковими угодами, який укладений між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступник Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 ; правонаступником усіх прав та обов`язків ПАТ «УкрСиббанк» за вказаним кредитним договором є Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» на підставі Договору факторингу (відступлення прав вимоги) №05/12 від 20.04.2012 року; Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» змінило назву на Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал»; строк платежу за кредитним договором №11196080000 від 09.08.2007 року настав; боржником допущено прострочення платежів; стягнення заборгованості проводиться за період з 23.09.2018 року по 23.09.2021 року; сума заборгованості складає 393 799,93 грн, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту – 75 212,43 грн, сума заборгованості за відсотками та комісіями – 318 587,50 грн (а.с.16-17).
Постановою приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Веремія І.М. від 13 січня 2022 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису №12465, виданого 26 жовтня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. (а.с.15).
За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.
Нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом (відповідно до статті 18 ЦК України).
Для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (стаття 87 Закону України «Про нотаріат»).
Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.
Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 826/20084/14 (провадження № 11-174ас18) відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року.
Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, (в редакції на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису) - «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21) вказано, що: «оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.
Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду у справі № 826/20084/14».
Подібна позиція наведена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17, в якій, зокрема, суд зазначив: «Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 27 березня 2017 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника». 
Враховуючи, що Договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11196080000 від 09 серпня 2007 року, на підставі якого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М.  26 жовтня 2021 року було вчинено оспорюваний виконавчий напис, не посвідчений нотаріально, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про наявність підстав для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. 
Також судом першої інстанції вірно встановлено, що відповідачем не надано доказів, що при вчиненні виконавчого напису надавалися первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення, отже відсутні підстави для висновку про безспірність заборгованості.
Доводи апеляційної скарги, що ТОВ «Вердикт Капітал» було надано нотаріусу документи, які підтверджують безспірність заборгованості, жодними доказами не підтверджено. Так, до матеріалів справи позивачкою додано копію договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11196080000 від 09 серпня 2007 року разом з Додатком №1 до вказаного договору «Графік погашення кредиту». З наданих доказів неможливо встановити факт отримання ОСОБА_1 від кредитора будь-яких коштів, а також факт наявності заборгованості за кредитним договором і таких доказів в ході розгляду справи надано не було.
Посилання відповідача на те, що позивачкою не надано доказів погашення боргу за кредитним договором та альтернативного розрахунку заборгованості, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки в даній справі предметом доказування є в тому числі факт надання необхідних документів, які підтверджують безспірність заборгованості, на момент вчинення виконавчого напису нотаріуса.
Враховуючи викладене в сукупності, рішення суду першої інстанції в частині визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. № 12465 від 26 жовтня 2021 року про стягнення з ОСОБА_1   на користь ТОВ «Вердикт Капітал» коштів за кредитним договором № 11196080000 від 09 серпня 2007 року, є законним і таким, що відповідає нормам матеріального і процесуального права.
Оскільки у вказаній частині рішення суду залишається без змін, відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача на користь позивачки судового збору, як про то просило у своїй апеляційній скарзі ТОВ «Вердикт Капітал».
Проте, частково заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги з приводу стягнення витрат на правничу допомогу.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. 
Згідно з частиною 3 статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Водночас відповідно до частини 4 статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно з ч.5 ст.137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до Договору про надання правничої допомоги від 19 січня 2022 року Адвокатське об`єднання «Рябінін, Переверзєв та партнери», в особі старшого партнера Переверзєва О.О. («Адвокатське об`єднання»), зобов`язується надати ОСОБА_1 (клієнт) правничу допомогу щодо представництва прав та законних інтересів у судах під час здійснення, зокрема цивільного судочинства з приводу оскарження виконавчого напису АСВП 68157839 (а.с.12).
Згідно з Актом прийняття-передачі наданих послуг судових витрат, (суми гонорару за надану правову допомогу за Договором про надання правової допомоги від 19.01.2022р.) від 19 січня 2022 року адвокат надав клієнту наступну правову допомогу: консультація з приводу визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис приватного нотаріуса КМНО Сазонової О.М. – 1000 грн; складання та направлення запиту до: ТОВ «Вердикт Капітал», приватного нотаріуса Сазонової О.М., ПВ ОСОБА_2 – 2000 грн; складання позову, виготовлення додатків – 7000 грн, всього 10 000 грн (а.с.10).
З копії Типової форми N KO-1 до прибуткового касового ордера від 19 січня 2022 року вбачається, що ОСОБА_1 сплатила АО Рябінін, Переверзєв та партнери 10 000 грн на підставі Договору №б/н від 19.01.2022 року (а.с.11).
30 вересня 2022 року на адресу суду першої інстанції ТОВ «Вердикт Капітал» подало клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу (а.с.113-116).
Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Згідно з абзацом другим підпункту 14.1.226 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України адвокати здійснюють незалежну професійну діяльність. Закон України від 05 липня 2012 року № 5076-VI   «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» не містить норм, відповідно до яких встановлено форму та вимоги до документа, що підтверджує оплату послуг адвоката. Закон України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», Положення «Про форму та зміст розрахункових документів», затверджене Наказом Міністерства фінансів України від 21 січня 2016 року № 13 та Положення «Про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», затверджене Постановою Правління Національного банку України від 29 грудня 2017 року № 148, не поширюються на осіб, що здійснюють незалежну професійну діяльність.
Проаналізувавши спеціальне законодавство щодо діяльності адвоката, Верховний Суд дійшов висновку, що законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа, який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форму такого документа.
Відповідно до статті 137 ЦПК України конкретна форма документа, що надається до суду для підтвердження здійснення оплати витрат на послуги адвоката, не встановлена.
Враховуючи наведене, Верховний Суд дійшов висновку, що адвокат може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо), який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта.
Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 16 квітня 2020 року у справі № 727/4597/19, провадження  № К/9901/32645/19, від 20 липня 2020 року у справі № 750/8758/18, провадження № 61-15483св19, від 22 вересня 2021 року у справі № 127/28968/19, провадження № 61-17666св20.
З урахуванням вищевикладеного, надані стороною позивача договір про надання правничої допомоги, Акт прийняття-передачі наданих послуг та копія квитанції до прибуткового касового ордера є належними доказами на підтвердження надання ОСОБА_1 правничої допомоги адвокатом і понесення нею витрат на такі послуги.
Однак, колегія суддів апеляційного суду вважає, що з урахуванням складності справи (предмет спору у даній справі є нескладним і не потребував вивчення великого обсягу фактичних даних), поданого до суду першої інстанції клопотання відповідача про зменшення витрат на правничу допомогу, розмір стягнутих судом першої інстанції витрат на правову допомогу належить зменшити з 10 000 грн до 5 000 грн.
ОСОБА_1 до відзиву на апеляційну скаргу додано Договір про надання правничої допомоги від 28 грудня 2022 року, за умовами якого Адвокатське об`єднання «Рябінін, Переверзєв та партнери», в особі старшого партнера Переверзєва О.О. («Адвокатське об`єднання»), зобов`язується надати ОСОБА_1 правничу допомогу щодо представництва прав та законних інтересів у судах під час здійснення, зокрема цивільного судочинства з приводу подання апеляційної скарги на рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 14.11.2022 року по справі №734/265/22 (а.с.217).
Відповідно до Акту прийняття-передачі наданих послуг судових витрат, (суми гонорару за надану правову допомогу за Договором про надання правової допомоги від 28.12.2022р) від 28 грудня 2022 року адвокат надав клієнту наступні послуги: консультація з приводу подання апеляційної скарги – 1000 грн; складання відзиву, виготовлення додатків – 6000 грн, а всього 7 000 грн (а.с.216).
Згідно з копією Типової форми N KO-1 до прибуткового касового ордера від 28 грудня 2022 року ОСОБА_1 сплатила АО Рябінін, Переверзєв та партнери 7 000 грн на підставі Договору №б/н від 28.12.2022 року (а.с.216 зворот).
З урахуванням клопотання відповідача про зменшення витрат на правничу допомогу та принципу співмірності судових витрат, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки 3 000 грн витрат на правову допомогу, понесених нею в суді апеляційної інстанції.
Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, 376 ч.1 п.4, 382, 384, 389, 390, 391, 451 ЦПК України, апеляційний суд, -

                                П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» задовольнити частково.
Рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 14 листопада 2022 року змінити, зменшивши розмір витрат на правову допомогу з 10 000 грн до 5 000 грн.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.  
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (місцезнаходження: 04053, м.Київ, вул.Кудрявський Узвіз, 5-Б, ЄДРПОУ 36799749) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на правову допомогу, понесені в суді апеляційної інстанції, в розмірі 3 000 грн. 
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.  
Повний текст постанови складено 27 січня 2023 року.

Головуючий:                                                             Судді: