Справа № 127/10827/22
Провадження № 22-ц/801/2063/2022
Категорія: 36
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ан О. В.
Доповідач:Міхасішин І. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2022 року	Справа № 127/10827/22	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ: головуючого: Міхасішина І.В.
суддів: Войтка Ю.Б., Сопруна В.В.
розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу № 127/10827/22 за позовом комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення,
за апеляційною скаргою відповідачки ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 19 серпня 2022 року, повний текст якого складено 19 серпня 2022, ухвалене у складі судді Ан О.В.,

встановив:
Короткий зміст позовних вимог
В травні 2022 КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» далі КП ВМР «ВМТЕ» звернулось до суду з позовом відповідно до якого просило стягнути на свою користь з ОСОБА_1 суму заборгованості за спожиті послуги з централізованого теплопостачання за період з вересня 2019 по жовтень 2021 включно, в розмірі 10603,41 грн з яких: 10584,63 грн сума заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання; 18,78 грн – 3 % річних від простроченої суми заборгованості. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачка зареєстрована та проживає в квартирі АДРЕСА_1 та забезпечується послугами централізованого теплопостачання КП ВМР «ВМТЕ». Відповідачка не здійснює оплату за надані житлово-комунальні послуги, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість, яка в добровільному порядку не погашається.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 19 серпня 2022 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» суму заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення за період з вересня 2019 по жовтень 2021 включно, в розмірі 10603 (десять тисяч шістсот три) гривні 41 копійку, з яких: 10584,63 грн сума заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання; 18,78 грн – 3 % річних від простроченої суми заборгованості.
Стягнутоз ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) гривню в рахунок відшкодування судових витрат.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідачка ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апелянт вважає рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 19 серпня 2022 року незаконним. 
Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що споживачі зобов`язані здійснювати сплату за житлово—комунальні послуги лише якщо вони фактично користувались ними. Проте як стверджує апелянт, судом не встановлено чи є вона власником даної квартири, чи проживає в ній, чи фактично отримувала дані послуги.
Рух справи в суді апеляційної інстанції
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 04 листопада 2022 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий - суддя Міхасішин І.В., судді: Сопрун В.В., Войтка Ю.Б.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 14 листопада 2022 року відкрито апеляційне провадження у справі та надано позивачці строк на подання відзиву на апеляційну скаргу.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 24 листопада 2022 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.
Аргументи учасників справи
Від представника позивача Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін як законне та обґрунтоване.
Фактичні обставини справи, встановлені судом
Судом установлено, що предметом діяльності КП ВМР «ВМТЕ» є оплачуване постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря (на 10 а.с.).
ОСОБА_1 зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 та забезпечується послугами централізованого теплопостачання, які надаються КП ВМР «ВМТЕ» (на 6,19 а.с.).
У зв`язку з несплатою відповідачкою отриманих послуг з централізованого теплопостачання за період з вересня 2019 по жовтень 2021 включно, утворилася заборгованість в розмірі 10603,41 грн з яких: 10584,63 грн сума заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання; 18,78 грн – 3 % річних від простроченої суми заборгованості, 3 % річних нараховані з 09.2019 по 01.2020 тобто коли воєнного стану в Україні не було введено (на 7-8 а.с.).
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 21.02.2022 судовий наказ від 12.01.2022 у судовій справі № 127/35338/21 за заявою КП ВМР «ВМТЕ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги централізованого теплопостачання скасовано.
Загальновідомий факт що Рішення ВМР №1578 від 26.07.2018 з 01.08.2018 КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для усіх категорій споживачів по вулицях А. Первозванного, М.Ващука, М.Стельмаха, В.Порика, Воїнів Інтернаціоналістів, Келецька і проспекту Юності з 01 серпня 2018 року.
Рішенням ВМР від 10.12.2022 №2634 погоджено норми споживання теплової енергії на послугу з постачання теплової енергії та норми споживання гарячої води в тому числі будинку за адресою АДРЕСА_3 .
Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», далі Закон).

Позиція суду апеляційної інстанції

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку, що скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.
Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Ураховуючи вищезазначене, розгляд даної справи з ознаками малозначності, згідно з ч. ч. 4, 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Згідно зі ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Указаним вимогам рішення суду першої інстанції у повній мірі відповідає, з огляду на таке.
Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком, та комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
Згідно з частиною першою статті 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг.
За змістом частини другої статті 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що виконавцем комунальних послуг із постачання теплової енергії є теплопостачальна організація.
Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Такі договори можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір та колективний договір про надання комунальних послуг) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач, колективний споживач).
Відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
Згідно п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
У відповідності до пункту 1 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачений обов`язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Цей обов`язок кореспондується з обов`язком виконавця, визначеному у пункті 2 частини другої статті 8 цього Закону, підготувати та укласти зі споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.
Форма та зміст (умови) Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення». При цьому суд зазначає, що обов`язок укласти письмовий договір законодавством покладено на споживача . Отже, споживач не позбавлений можливості укласти з надавачем послуг договір, відмінний від типового та з зазначеними істотними умовами договору. 
Згідно з абз. 3 частини четвертої статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом.
Окрім цього, згідно з пунктом 1 частини першої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Такому праву відповідає визначений пункті 5 частини другої статті 7 цього Закону обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. 
Суд зазначає, що відсутність письмового договору між сторонами з зазначенням індивідуальних істотних умов не звільняє відповідача від обов`язку оплачувати надані їй послуги, оскільки вона зареєстрована та проживає в будинку, який обслуговується КП ВМР "Вінницяміськтеплопостачання", користується наданими послугами та не оплачує їх.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 
Згідно ч.1 ст. 5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Заборгованість відповідача утворилась з вересня 2019 року по жовтень 2021 року Тому суд відхиляє посилання відповідача на безпідставність стягнення неустойки і пені в зв`язку з прийняттям Постанови КМУ від 05.03.2022 року.
Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Враховуючи встановлені обставини, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за надані послуги з централізованого теплопостачання із застосуванням норм статті 625 ЦК України.
Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, оскільки реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).
За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідачем не надано належних доказів на спростовування факту не надання їй, послуг з централізованого теплопостачання позивачем або ж надання послуг іншою особою. Також відповідачем не було надано доказів на спростування наявної заборгованості по сплаті комунальних послуг, а також розрахунку наявної заборгованості та компенсаційних виплат за несвоєчасну оплату комунальних послуг, або ж доказів на погашення заборгованості, яка утворилася у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань з оплати наданих житлово-комунальних послуг.
Всі інші доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права не містять посилань на такі порушення, що призвели до неправильного вирішення страви, тому, з огляду на положення ст. 376 ЦПК України, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного рішення, тому відповідно до положень ст. 375ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381,382, 384 ЦПК України, суд, 
постановив :

Апеляційну скаргу відповідачки ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького міського  суду Вінницької області від 19 серпня 2022 року- залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України, не підлягає.

Головуючи І.В. Міхасішин 

Судді: Ю.Б. Войтко

В.В. Сопрун