ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/5666/22                                                        Суддя (судді) першої інстанції: Валентина ТИМОШЕНКО

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  22 березня 2023 року                                                                                            м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
                   судді-доповідача:                       Собківа Я.М.,    
                                 суддів:                        Мєзєнцева Є.І., Файдюка В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про визнання дій протиправними та зобов`язати вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якому просив:
- визнати бездіяльність посадових осіб Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) протиправною;
- зобов`язати відповідача прийняти постанови про закінчення виконавчих проваджень відкритих згідно виконавчих документів: вимога Ф-24Ф-17У від 12.05.2016,  №Ф-8-17У від 03.08.2015, №Ф-8-17У від 05.02.2015.
Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2022 року у задоволенні клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду відмовлено. Позовну заяву повернуто позивачу. 
Не погоджуючись із вказаною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неповно встановив фактичні обставини справи та неправильно застосував норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про відкриття провадження у справі. 
Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги на більш тривалий, розумний термін, у відповідності до положень статті 309 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до ч.1  ст. 308 КАС України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 2  ст. 312 КАС України  справа розглядається в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.
Станом на 22 березня 2023 року відповідачем не надано до суду письмового відзиву (заперечень) на апеляційну скаргу.   
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав. 
Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2022 року позовну заяву  залишено без руху із наданням позивачу для усунення недоліків позовної заяви строк тривалістю десять днів з дня отримання копії даної ухвали, а саме: надати до суду заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду із зазначенням обґрунтованих підстав для поновлення строку, надати до суду уточнену позовну заяву (з екземплярами для відповідача) із усуненням недоліків, що зазначені в ухвалі суду щодо змісту позовних вимог.
На виконання вимог вищевказаної ухвали, позивачем подано уточнену позовну заяву та заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду та клопотання про витребування доказів. 
В обґрунтування заяви про поновлення строку звернення до суду позивач посилається на те, що 05.10.2022 року в порядку досудового порядку вирішення спору у відповідності ст.122 КАС України з вимогою припинити бездіяльність суб`єкта владних повноважень та зобов`язати у відповідності до п.1 ч.1 ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження» та неможливості застосування ст.379 КАС України вжити заходів по прийняттю постанов державного виконавця про закінчення виконавчих проваджень № ВП50812534, ВП48202602, ВП51654112 в зв`язку із припиненням вже як шість років юридичної особи стягувана та неможливості встановлення правонаступництва припиненої сторони виконавчого впровадження 14.11.2022 року отримав відповідь від відповідача, а 18.11.2022 року звернувся з позовною заявою до Черкаського окружного адміністративного суду. Тому десятиденний термін для звернення до суду встановлений ч. 1, 2 ст.287 КАС України на що вказано в ухвалі суду ним дотримані.
Крім того, зазначив, що  звертався на адресу начальника Центрального відділу ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Київ стосовно врегулювання питань пов`язаних із іншими 7 виконавчими провадженнями в складі зведеного виконавчого провадження, де стягувачем зазначені дві інші юридичні особи і головне стосовно інших правовідносин, що не є аналогічними правовідносинами із вимогою закінчення виконавчих проваджень.
В оскаржуваній ухвалі судом першої інстанції констатовано, що підставам, які зазначені позивачем у заяві про поновлення пропущеного строку вже надано оцінку в ухвалі про залишення позовної заяви без руху від 23.11.2022 року, інших підстав позивачем не зазначено та доказів поважності пропуску строку звернення до суду не додано, а тому заява про поновлення строку звернення до суду задоволенню не підлягає. 
Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.
Так, згідно з ч. 6 ст. 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.
Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. 3 ст. 122 КАС України).
Згідно з  ст.287 КАС України  визначено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця. Згідно п.1 ч.2 цієї статті, позовну заяву може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч.ч.1, 2  ст.123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Так, з аналізу вказаних приписів    КАС України    слідує, що у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для розгляду справи є лише наявність поважних причин, тобто, обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.
Дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, а також однією із гарантій дотримання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
При цьому, положення "повинна" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке прийнято рішення або вчинені дії. 
Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. Доказами того, що особа знала про можливе порушення своїх прав є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.
У справах "Стаббігс та інші проти Великобританії" та "Девеер проти Бельгії" Європейський суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.
Посилання позивача на те, що він раніше звертався до відповідача стосовно врегулювання питань пов`язаних із іншими 7 виконавчими провадженнями в складі зведеного виконавчого провадження - не приймаються до уваги, оскільки позивач не надав докази на підтвердження таких обставин. А в матеріалах справи міститься лист відповідача № 8791/20.25-43/55271 від 25.10.2022 року, в якому зазначено, що "..питання про закінчення виконавчих проваджень №44549699, 44549780, 44549759, 44549847…., Вам надавались відповіді по аналогічним питанням, в тому числі у відповіді від 02.09.2022 року".
Згідно з п.9 ч.4  ст.169 КАС України  позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою    статті 123 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2  ст.123 КАС України, окрім іншого встановлено, що якщо вказані позивачем підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
За таких обставин колегія суддів вважає, що ухвала суду про повернення позовної заяви постановлена у повній відповідності до вимог п. 1 ч. 4  ст. 169 КАС України.
Колегія суддів також враховує, що згідно з ч. 8  ст. 169 КАС України    повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому    законом, а тому не є обмеженням доступу позивача до правосуддя та забезпечує практичну можливість реалізації ОСОБА_1 свого права на судовий захист. 
Доводи апеляційної скарги позивача не спростовують висновків суду першої інстанції щодо наявності підстав для повернення позовної заяви та не можуть бути підставою для скасування ухвали суду від 27 грудня 2022 року.
У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2022 року - без змін.  
Положеннями  ст. 242 КАС України  рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до  ст. 316 КАС України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.                     
Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.            
Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2022 року залишити без змін.            
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

              Суддя-доповідач                                                                                 Собків Я.М.

  Суддя                                                                                                    Мєзєнцев Є.І.

             Суддя                                                                                                     Файдюк В.В.