Справа №588/1345/22 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Огієнко О. О.	
Номер провадження 33/816/190/23 	Суддя-доповідач Філонова Ю. О. 	
Категорія  130 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2023 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,з участю секретаря судового засідання – Баришевої А.І., особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , її захисника Сумцова Є.С. розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Сумцова Є.С. на постанову судді Тростянецького районного суду Сумської області від 19 грудня 2022 року, якою 

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, з повною загальною середньою освітою, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаюча за адресою: АДРЕСА_2 , не працююча, вдова, має на утриманні чотирьох дітей

притягнута до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130, ч.1 ст.184 КУпАП і на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 рік. 
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 496,20 грн, - 

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Тростянецького районного суду Сумської області від 19 грудня 2022 року водій ОСОБА_1 була притягнута до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130, ч.1 ст.184 КУпАП і на неї було накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 рік за те, що вона 20.11.2022 о 23 год. 44 хв. у м. Тростянець по пров. Луніна, 20 керувала транспортним засобом ВАЗ 2101 номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, чим порушила вимоги п. 2.9.а Правил дорожнього руху. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу Алкотестер Драгер 6820 під відеозапис. Результат тесту 1,20 проміле, тест № 75. 
Також, ОСОБА_1 08.12.2022 о 15 год. у АДРЕСА_2 , ухилилась від виконання, передбачених статтею 150 Сімейного кодексу України обов`язків щодо виховання, догляду та піклування за малолітніми дітьми: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , які знаходились у АДРЕСА_3 , з неповнолітнім братом ОСОБА_6 , мала ознаки алкогольного сп`яніння.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням захисник особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвокат Сумцов Є.О. подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк апеляційного оскарження постанови, скасувати постанову Тростянецького районного суду Сумської області від 19 грудня 2022 року, провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. 
Зазначав апелянт про те, що копію постанови ОСОБА_1 отримала 20 грудня 2022 року, а захисник отримав скановані матеріали на електронну пошту 29 грудня 2022 року, тому вважав, що строк для оскарження постанови був пропущений з поважних причин.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказував, що суду не надано належних та допустимих доказів перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, працівниками поліції не було дотримано процедуру оформлення адміністративних матеріалів.
Зазначав, що в протоколі відсутнє посилання на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис. Також в протоколі відсутнє посилання на направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, на яке в якості доказу посилається суд в оскаржуваній постанові.
На думку апелянта сам по собі факт визнання ОСОБА_1 вини не може бути достатнім доказом правомірності рішення суду за відсутності інших належних доказів.
Вважав відеозапис, наявний в матеріалах справи, недопустимим доказом, зважаючи на відсутність посилання на технічний засіб, за допомогою якого було здійснено цей запис, а відтак при складанні протоколу про адміністративне правопорушення працівники поліції мали б залучити двох свідків, чого не було зроблено.
Наголошував, що з доданих до протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.184 КУпАП матеріалів не вбачається, що ОСОБА_1 ухиляється на протязі певного часу від виконання своїх батьківських обов`язків і в чому саме це проявляється, не допитаний з цього приводу старший син ОСОБА_2 та інші члени сім`ї ОСОБА_1 , не встановлено, чи навчаються старші діти в навчальних закладах, як навчаються, яку участь приймають в цьому їх мати і інше. Відтак, вважав, що вина ОСОБА_1 у скоєнні даного адміністративного правопорушення не підтверджується належними та допустимими доказами.
Також зазначав апелянт і про те, що відеозапис не є безперервним, тому його не можна вважати належним та допустимим доказом по справі.
Вказував, що оскільки огляд на стан сп`яніння проведено без залучення двох свідків, відтак він є недійсним в силу вимог закону.

Вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , її захисника – адвоката Сумцова Є.С., які вимоги апеляційної скарги підтримали, просили їх задовольнити, поновити строк апеляційного оскарження постанови, скасувати постанову Тростянецького районного суду Сумської області від 19 грудня 2022 року, а провадження відносно ОСОБА_1 закрити, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновків.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.
Відповідно до змісту ч. 1 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 в судовому засіданні 19 грудня 2022 року не була присутня, копія постанови їй була направлена 20 грудня 2022 року, ОСОБА_1 отримала дану копію постанови 21 грудня 2023 року. 
Враховуючи вказані обставини, з метою забезпечення особі її права доступу до правосуддя для захисту своїх прав, апеляційний суд вважає за необхідне поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді  Тростянецького районного суду Сумської області від 19 грудня 2022 року, як такий, що пропущений нею з поважних причин.
Щодо постанови судді Тростянецького районного суду м. Суми від 19 грудня 2022 року, яку захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвокат Сумцов Є.С. просив скасувати, а провадження у справі закрити, то апеляційний суд зазначає наступне. 
Так, п. 2.9. «а» ПДР України встановлено заборону водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Так, перевіркою судом апеляційної інстанції постанови суду першої інстанції на відповідність зазначеним вимогам закону в межах доводів апеляційної скарги встановлено, що оскаржуване судове рішення в частині притягнення ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП є законним, обґрунтованим і вмотивованим, а висновки суду першої інстанції про порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.9. «а» ПДР України, за що передбачено відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП, за наведених у постанові суду обставин є обґрунтованим, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються представленими в матеріалах провадження доказами, а саме:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 315811 від 21.11.2022, який за змістом відповідає вимогам статті 256 КУпАП і сумнівів не викликає містить всі обставини, які складають об`єктивну сторону складу правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП (а.с.2);
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції відповідно до якого огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння було проведено за допомогою алкотестера «Драгер» 6820 (а.с. 3);
- результатом тесту № 75 від 20.11.2022, проведеного алкотестером «Драгер» 6820, згідно з якого 20.11.2022 о 23 годин 59 хвилини ОСОБА_1 перебувала у стані алкогольного сп`яніння, результат тесту – 1,20 ‰ (а.с. 4);
-відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, який містить фактичні дані про факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом ВАЗ 2101 номерний знак НОМЕР_1 , а також процедуру огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння відповідно до встановленого порядку (а.с. 5). 
Дослідивши вказані матеріали, в тому числі дослідивши зміст протоколу про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, а в своїй сукупності також і достатності для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведення винуватості ОСОБА_1 у порушенні вимог п.2.9. «а» ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у поза розумний сумнів.
Щодо тверджень апелянта про те, що відеозапис, наявний в матеріалах справи є недопустимим доказом, зважаючи на відсутність посилання на технічний засіб, за допомогою якого було здійснено цей запис, то їх апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки ні ст. 256 КУпАП, яка регулює зміст протоколу про адміністративне правопорушення, ні положення Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07.11.2015 № 1395 не вимагають зазначення засобу відеофіксації у протоколі про адміністративне правопорушення.
Крім того, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню, та інших обставин, які мають значення для справи, у тому числі достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Оскільки відеозаписом, що міститься у матеріалах справи, та який був досліджений судом першої інстанції, підтверджені обставини, які підлягають доказуванню, він не може бути визнаний неналежним доказом.
Відеозапис не є недопустимим доказом, як вважає апелянт, адже запис здійснений на підставі п. 1 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» з метою фіксування правопорушення, та виходячи із положень ст. 251 КУпАП, є джерелом доказів у справі про адміністративне правопорушення.
Твердження апелянта про те, що оскільки огляд на стан сп`яніння проведено без залучення двох свідків, відтак він є недійсним в силу вимог закону, апеляційний суд визнати обґрунтованими не може, оскільки ч. 2 ст. 266 КУпАП після прийняття Закону України № 1231-IX від 16 лютого 2021 року зазнала змін і відповідно до неї огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Таким чином, оскільки всі дії з приводу освідування ОСОБА_1 були зафіксовані на відеозапис, який був долучений до справи та містить фіксацію усієї процедури, а тому наявність 2 свідків у цьому разі є не обов`язковою, у зв`язку з чим це не впливає на допустимість самого протоколу про адміністративне правопорушення.
Щодо доводів апелянта про те, що в протоколі відсутнє посилання на направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, на яке в якості доказу посилається суд в оскаржуваній постанові, то їх апеляційний суд визнає необґрунтованими, оскільки вину ОСОБА_1 було доведено в судовому засіданні сукупністю інших належних і допустимих доказів, які наведені вище.

За таких обставин, оскільки доводи апеляційної скарги захисника щодо оскарження постанови Тростянецького районного суду Сумської області від 19 грудня 2022 року в частині притягнення ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП в ході судового розгляду справи в апеляційному порядку не знайшли свого підтвердження, апеляційний суд не знаходить підстав для скасування або зміни оскаржуваної постанови та закриття провадження в цій частині по справі, як того просив апелянт.

Щодо оскарження постанови Тростянецького районного суду Сумської області від 19 грудня 2022 року в частині притягнення ОСОБА_1 за ч.1 ст.184 КУпАП,  то апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції про доведеність факту ухилення ОСОБА_1 від виконання обов`язків по вихованню дітей, виходячи з наступного.
Згідно ч.1 ст.184 КУпАП відповідальність настає за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.
Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.184 КУпАП проявляється у невиконанні батьками або особами, які їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей, а саме: залишення впродовж тривалого строку потерпілого без будь-якого нагляду; ухилення від виховання дітей (у т. ч. незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям); незабезпечення потерпілим безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці; невжиття заходів щодо їх лікування; безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності; штучне створення незадовільних побутових умов, тощо.
Неналежне виконання обов`язків щодо виховання дітей означає бездіяльність, у результаті якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно, не в повному обсязі. Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.
Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.
Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.
Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Так, визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП суд першої інстанції послався на: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 769170 від 12.12.2022; письмові пояснення ОСОБА_1 .
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 769170 від 12 грудня 2022 року, ОСОБА_1 08.12.2022 о 15 год. у АДРЕСА_2 , ухилилась від виконання, передбачених статтею 150 Сімейного кодексу України обов`язків щодо виховання, догляду та піклування за малолітніми дітьми: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , які знаходились у АДРЕСА_3 , з неповнолітнім братом ОСОБА_6 , мала ознаки алкогольного сп`яніння.
Як вбачається з матеріалів справи, зокрема протоколу про адміністративне правопорушення від 12 грудня 2022 року та оскаржуваної постанови суду, не знайшло свого підтвердження в чому саме проявилася об`єктивна сторона вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, зокрема те, чи взагалі ОСОБА_1 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання своїх дітей (які саме дії вчинила чи не вчиняла ОСОБА_1 спрямовані на ухилення від виконання батьківських обов`язків), чи була заподіяна шкода інтересам дітей , (потерпілими від вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП є неповнолітні особи по відношенню яких здійснюється ухилення від виконання батьківських обов`язків), як цього вимагає диспозиція ч.1 ст.184 КУпАП.
З урахуванням наведеного та встановлених судом апеляційної інстанції обставин, протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 769170 від 12 грудня 2022 року відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.184 КУпАП, в розумінні ст.251 КУпАП, не може підтверджувати вчинення останньою правопорушення, оскільки процесуальну процедуру та факт його складення, проведено з істотними порушеннями вимог ст.255 КУпАП.
Крім цього апеляційний суд зазначає, що  матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б дійсно підтверджували факт ухилення ОСОБА_1   від виконання батьківських обов`язків, оскільки матеріали містять тільки пояснення ОСОБА_1 .
Виходячи з вищезазначеного, притягуючи ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП, суд першої інстанції допустив неповноту судового розгляду, викладені в оскарженій постанові висновки щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, не ґрунтуються на належно перевірених та допустимих доказах.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.
Відповідно до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю у діях особи складу адміністративного правопорушення.
Отже, сукупністю досліджених доказів в справі про адміністративне правопорушення не доведено винуватість ОСОБА_1 за ч.1 ст.184 КУпАП поза розумним сумнівом, тому апеляційний суд вважає необхідним постанову суду змінити, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в її діях складу даного адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП України, –

П О С Т А Н О В И В:

Поновити захиснику особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвокату Сумцову Є.С. строк на оскарження постанови Тростянецького районного суду Сумської області від 19 грудня 2022 року.

Постанову судді Тростянецького районного суду Сумської області від 19 грудня 2022 року, якою ОСОБА_1 притягнута до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130, ч.1 ст.184 КУпАП і на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 рік, змінити.

Вважати ОСОБА_1 винною у вчинення адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП з накладенням на неї адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 рік.

Закрити провадження відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.184 КУпАП на підставі ч.1 ст.247 КУпАП, в зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

В іншій частині постанову судді залишити без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя Сумського апеляційного суду	Філонова Ю. О.