ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
Іменем України 
10 березня 2023 року 
м. Київ
справа №520/2325/21
адміністративне провадження №К/9901/38552/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Загороднюка А.Г.,
суддів: Калашнікової О.В., Соколова В.М., 
розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат у цій справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування рішення, 
УСТАНОВИВ:
Постановою Верховного Суду від 10 червня 2022 року касаційну скаргу Міністерства юстиції України залишено без задоволення. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2021 року та постанова Другого апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2021 року залишені без змін.
Від позивачки надійшла заява про ухвалення Верховним Судом додаткового судового рішення про стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн.
В обґрунтування заяви позивачка зазначає, що 12 березня 2020 року Адвокатським бюро «Олексія Романченко» та ОСОБА_1 укладено договір № 04/03-2020. На виконання пункту 6.2. цього договору 15 лютого 2021 року між Адвокатським бюро «Олексія Романченко» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 2 до договору № 04/03-2020 від 12 березня 2020 року.
Відповідно до пункту 4 додаткової угоди № 2 від 15 лютого 2021 року до договору № 04/03-2020 від 12 березня 2020 року сторони погодили, що гонорар Адвокатського бюро за ведення справи, визначеної у пункті 1 даної додаткової угоди, у суді апеляційної інстанції становить 3000,00 грн. у будь-якому випадку, навіть у разі ухвалення судом рішення не на користь Клієнта.
Відповідно до пункту 10 Додаткової угоди № 2 від 15 лютого 2021 року до договору № 04/03-2020 від 12 березня 2020 року надання Адвокатським бюро правничої допомоги при розгляді справи у суді касаційної інстанції включає: вивчення документів та матеріалів справи, вивчення судового рішення суду апеляційної інстанції, підготовку та подання до суду касаційної інстанції касаційної скарги або відзиву на касаційну скаргу, за необхідності підготовку та подання до суду заяв та клопотань з процесуальних питань або заперечень на заяви та клопотання з процесуальних питань, участь у судових засіданнях, надання пояснень суду, підготовку та подання до суду інших документів, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, які необхідні для розгляду справи.
Відповідно до пункту 7 Додаткової угоди № 2 від 15 лютого 2021 року до договору № 04/03-2020 від 12 березня 2020 року клієнт сплачує кошти, визначені у пункті 3 даної додаткової угоди протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту ухвалення рішення судом касаційної інстанції по суті спору.
21 червня 2022 року між Адвокатським бюро «Олексія Романченко» та ОСОБА_1 підписано акт виконаних робіт № 4 до договору № 04/03-2020 від 12 березня 2020 року, відповідно до якого сторони погодили, що відповідно до пункту 1, 10 додаткової угоди № 2 від 15 лютого 2021 року до договору № 04/03-2020 від 12 березня 2020 року адвокатське бюро надало клієнту правничу допомогу у Верховному Суді при розгляді справи № 520/2325/21.
Вирішуючи подане клопотання про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з такого.
Згідно з частиною першою статті 139 КАС при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина сьома статті 139 КАС).
Пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до статті 134 КАС витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Статтею 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05 липня 2012 року № 5076-VI (далі - Закон №5076-VI) визначено такі види адвокатської діяльності, як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Відповідно до статті 30 Закону № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.
Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать і консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво в судах тощо.
Згідно з частиною дев`ятою статті 139 КАС під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми судових витрат, на відшкодування якої має право позивач, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу застосувала відповідний підхід, надавши оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона мала заперечення.
Ці критерії також застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).
У рішенні Європейського суду з прав людини від 28 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині п`ятій статті 134 КАС. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на не співмірність витрат, доказів та обґрунтування не відповідності заявлених витрат цим критеріям.
Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.
Такий висновок неодноразово викладався Верховним Судом, зокрема, у постановах від 17 вересня 2019 року у справі № 810/3806/18, від 23 квітня 2021 року у справі № 521/15516/19, від 21 червня 2022 року у справі № 826/11302/18.
На підтвердження заявлених до відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в суді касаційної інстанції позивачем надано копію додаткової угоди № 2 від 15 лютого 2021 року до договору № 04/03-2020 від 12 березня 2020 року сторони погодили, що гонорар Адвокатського бюро за ведення справи, визначеної у пункті 1 даної додаткової угоди, у суді апеляційної інстанції становить 3000,00 (три тисячі гривень 00 копійок) гривень у будь-якому випадку, навіть у разі ухвалення судом рішення не на користь клієнта та акт виконаних робіт № 4 до договору № 04/03-2020 від 12 березня 2020 року, відповідно до якого сторони погодили гонорар адвокатського бюро за надання правничої допомоги позивачу у суді касаційної інстанції при розгляді Верховним Судом цієї справи становить 3   000,00 грн.
Враховуючи вищевикладене та застосувавши принцип співмірності відповідно до статті 134 КАС України, колегія суддів враховує, що акт прийому-передачі наданих послуг містить визначення виконаних послуг. Водночас, Суд враховує, що відповідно до частини сьомої статті 139 КАС України судові витрати на правову допомогу підлягають відшкодуванню незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено, на що звертав увагу Верховний Суд у постанові від 21 січня 2021 року у справі № 280/2635/20.
Керуючись статтями 132, 139, 252, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд,
ПОСТАНОВИВ:
Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат у справі № 520/2325/21 задовольнити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань (01001, місто Київ, ВУЛИЦЯ АРХІТЕКТОРА ГОРОДЕЦЬКОГО, будинок 13, код ЄДРПОУ 00015622) на користь ОСОБА_1 АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати на правничу допомогу в сумі 3000,00 (три тисячі) гривень.
Додаткова постанова набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач                                                                       А.Г. Загороднюк

Судді                                                                                          О.В. Калашнікова 

                                                                                           В.М. Соколов