ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.03.2023 року                                                                 м. Одеса

справа №522/7062/22
провадження №22-ц/813/4650/23

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
       головуючий: Бездрабко В.О. (суддя-доповідач),
       судді: Кутурланова О.В., Приходько Л.А., 
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Комерційний банк “Приватбанк” на заочне рішення Приморського районного суду м.Одеси від 28 листопада 2022 року, постановлену під головуванням Бондар В.Я., у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Комерційний банк “Приватбанк” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

                                               встановив :
       У червні 2022року Акціонерне товариство «Комерційний банк “Приватбанк” (далі АТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ОСОБА_2 звернулась до АТ «КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву №б/н від 02 жовтня 2009 року, згідно якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. 
Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку» складає укладений між нею та банком договір. ОСОБА_2 також підписала довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду». 
В період діє кредитного договору відповідачка порушила взяті на себе зобов`язання, оскільки своєчасно не здійснювала сплату щомісячних платежів, у зв`язку з чим станом на 31 січня 2022 року виникла прострочена заборгованість по поверненню кредиту, загальна сума якої становить 60 645,58 грн., яка складається з:
       - 6593,99 грн. - заборгованість за тілом кредиту;
       - 53556,95 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками, яку банк просить стягнути на свою користь та судові витрати в розмірі 2 270,00 грн. 
       Заочним рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 28 листопада 2022 року позовні вимоги задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ “Приватбанк” заборгованість за кредитним договором у розмірі 6593,99 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 26,80 грн. 
       Задовольняючи вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що стягненню на користь банку підлягає лише заборгованість за тілом кредиту. Суд відмовив у задоволені вимог про стягнення заборгованості за процентами, оскільки вважав, що сторони не погодили у встановленому законом порядку розмір процентної ставки. 
       В апеляційній скарзі представник АТ КБ “Приватбанк”, пославшись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення процентів за користування кредитом скасувати, в цій частині ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 процентів за користування кредитними коштами задовольнити.
       В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що висновки суду щодо відмови в частині стягнення заборгованості за процентами не відповідають обставинам справи. Зокрема суд не звернув уваги на те, що відповідач підписала анкету-заяву про видачу кредиту, в якій сторони погодили розмір процентної ставки в сумі 2,5% в місяць, що становить 30% річних. 
       Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.
       Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
       Вказані особливості визначені у ст.369 ЦПК України, а саме відповідно до частини першої апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
       Згідно із частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснений в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.
       Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.        
       Оскільки рішення суду першої інстанції від 28 листопада 2022 року оскаржується лише в частині відмови у стягненні процентів за договором, то в решті законність та обґрунтованість рішення суду апеляційної інстанції не переглядається.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
       За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Згідно зі ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. 
За змістом ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.
Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.
       Відповідно до ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
       Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 02 жовтня 2009року 2009 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № б/н. Відповідно до заяви-анкети позичальника банк надав відповідачу кредит у розмірі 500,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 2,5% в місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії платіжної картки (а.с.18).
Цією заявою відповідач надала згоду на те, що заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами складає договір між нею та Банком про надання банківських послуг. Своїм підписом також підтвердила отримання повної інформації про умови кредитування в ПАТ «КБ «Приватбанк».
       Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 , старт карткового рахунку відбувся 02 жовтня 2009 року по картці НОМЕР_1 , на яку відповідачу було встановлено кредитний ліміт у розмірі 500,0 грн, котрий в подальшому змінювався (а.с. 16).
       З виписки по картковому рахунку відповідача за період з 02 жовтня 2009 року по 24 лютого 2022 року встановлено, що відповідач користувалася наданими грошовими коштами у вигляді встановленого кредитного ліміту на банківську картку та відповідно здійснювала періодичне погашення виниклої заборгованості, шляхом внесення грошових коштів на кредитну картку (а.с.11-15).
       Ця виписка свідчить, що нарахування банком процентів за користування кредитом на відповідний залишок заборгованості здійснювалося у встановленому та погодженому сторонами розмірі, оскільки долучена до матеріалів справи заява-анкета, в свою чергу, містить відомості щодо розміру встановленого кредитного ліміту (на дату підписання анкети-заяви) та розміру базової відсоткової ставки по кредиту у розмірі 2,5 %, яка особисто підписана відповідачем ОСОБА_1 (а.с.18 зв.).
       Матеріали справи містять також довідку про умови кредитування щодо використання кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» від 02 жовтня 2009 року, котра також містить особистий підпис відповідача ОСОБА_1 та безпосередньо інформацію щодо типу банківської картки, розміру процентної ставки, пені за несвоєчасне погашення заборгованості та інш. (а.с.19). 
Встановлені у справи фактичні обставини підтверджують досягнуту між сторонами договору домовленість щодо погодження та визначення процентної ставки за користування кредитними коштами у розмірі 2,5% щомісячно, що спростовує помилковий висновок суду першої інстанції про зворотне. 
Пунктом 5.4 Правил користування кредитною карткою визначено, що строк погашення процентів по кредиту здійснюється щомісячно за попередній місяць, а строк погашення кредиту в повному об`ємі, не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній карті (в поле МONTH).
        З довідки АТ КБ “Приватбанк” встановлено, що ОСОБА_1 на підставі підписаного кредитного договору №б/н від 02 жовтня 2009 року видавалися кредитні картки НОМЕР_1 термін дії 12/11 (грудень 2011р.) та картка НОМЕР_2 термін дії 11/12 (листопад 2012 р.) – а.с.17.
       Відповідно до пункту 3.1.1 Умов та правил надання банківських послуг, термін дії картки вказано на лицьовому боці картці (місяць та рік). Картка дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця.
       Як зазначалося вище, сторони в заяві-анкеті погодили, що строк дії кредитного договору №б/н від 02 жовтня 2009 року дорівнює строку дії кредитної карти, а відтак слід вважати, що строк цього договору сплив 01 грудня 2012 року.
       З наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором вбачається, що банк обрахував заборгованість ОСОБА_1 зі сплати процентів за період з 02 жовтня 2009року по 31 січня 2022 року у загальному розмірі 53556,95 грн.
       Проте, в повній мірі погодитися з цим розрахунком неможливо, оскільки після спливу строку дії кредитного договору, відсутні правові підстави для нарахування процентів, а для боржника може настати лише цивільна відповідальність за порушення грошового зобов`язання, передбачена ст.625 ЦК України.
       З наданого розрахунку заборгованості встановлено, що за період з 02 жовтень 2009 року по 30 листопада 2012 року загальний залишок заборгованості позичальника зі сплати процентів становить 1111,17 грн. 
       На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції передчасно було зроблено висновок щодо відмову в задоволені позовних вимог в частині стягнення заборгованості за процентами.
       Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до висновку, що наявними матеріалами справи підтверджено досягнуту сторонами домовленість щодо істотних умов договору та погоджено, у тому числі тип банківського продукту та розмір процентної ставки, оскільки відповідач користувалася наданими грошовими коштами в межах встановленого кредитного ліміту згідно довідки про зміну умов кредитування, здійснювала періодичне погашення заборгованості, що виникали, проте на момент звернення банку до суду повністю наявну заборгованість не погасила, а тому позовні вимоги в частині стягнення процентів за користування наданими кредитними коштами підлягають частковому задоволенню.
       За положеннями п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є - неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.
       Таким чином, оскільки доводи апеляційної скарги частково знайшли підтвердження, апеляційний суд приходить до висновку про скасування оскаржуваного заочного рішення Приморського районного суду м.Одеси від 28 листопада 2022 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення процентів за користування кредитом та ухвалення в цій частині нового судового рішення про часткове задоволення цих вимог в розмірі 1111,17грн.
       Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,

постановив :
       Апеляційну скаргу Акціонерного підприємства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.
       Заочне рішення Приморського районного суду м.Одеси від 28 листопада 2022 року в частині відмови в стягненні заборгованості за процентами скасувати та ухвалити в цій частині нову постанову, якою позовні вимоги Акціонерного підприємства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.
       Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість по процентам за кредитним договором № б/н від 02 жовтня 2009 року за період з 02 жовтня 2009 року по 30 листопада 2012 року у розмірі 1111,17 грн.
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України. 

Головуючий:                                                                 В.О. Бездрабко

Судді:                                                                         О.В. Кутурланова

                                                                                Л.А. Приходько