УХВАЛА

22 березня 2023 року 
м. Київ 
справа № 260/294/22
адміністративне провадження № К/990/8408/23  

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Кашпур О.В., перевірив касаційну скаргу Закарпатської митниці Держмитслужби на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11 січня 2023 року у справі №260/294/22 за позовом ОСОБА_1 до Закарпатської митниці Держмитслужби, Державної митної служби (в особі її відокремленого підрозділу Закарпатської митниці) про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_2 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до суду з позовом до Закарпатської митниці Держмитслужби, Державної митної служби (в особі її відокремленого підрозділу Закарпатської митниці), в якому просила:
- визнати протиправним та скасувати наказ Закарпатської митниці Держмитслужби №1332-о від 20 грудня 2021 року «Про звільнення ОСОБА_1 »;
- поновити ОСОБА_1 на посаді старшого державного інспектора відділу митного оформлення № 3 митного поста «Ужгород» Закарпатської митниці Держмитслужби, починаючи з 25 грудня 2021 року;
- стягнути із Закарпатської митниці Держмитслужби на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 25 грудня 2021 року до дня ухвалення рішення суду;
- зобов`язати Державну митну службу України прийняти на роботу ОСОБА_1 в порядку переведення із Закарпатської митниці Держмитслужби у Закарпатську митницю, як відокремлений підрозділ Держмитслужби, на рівнозначну або за згодою нижчу посаду у відповідності до вимог статті 87 Закону України «Про державну службу»;
- стягнути на користь позивача судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів;
- допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за весь період вимушеного прогулу;
- зобов`язати Закарпатську митницю Держмитслужби та її керівника подати суду звіт про виконання судового рішення в частині поновлення позивача на посаді та стягнення середнього заробітку - протягом трьох робочих днів з моменту проголошення рішення суду;
- зобов`язати Державну митну службу України та її керівника подати суду звіт про виконання судового рішення в частині прийняття ОСОБА_1 в порядку переведення із Закарпатської митниці Держмитслужби у Закарпатську митницю, як відокремлений підрозділ Держмитслужби, на рівнозначну посаду без укладення контракту у відповідності до вимог статті 87 Закону України «Про державну службу».
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11 січня 2023 року рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нову постанову, якою позов задоволено частково. 
Визнано протиправним та скасовано наказ Закарпатської митниці Держмитслужби №1332-о від 20 грудня 2021 року «Про звільнення ОСОБА_1 ». 
Поновлено ОСОБА_1 на посаді старшого державного інспектора відділу митного оформлення №3 митного поста «Ужгород» Закарпатської митниці Держмитслужби, починаючи з 25 грудня 2021 року. 
Стягнуто із Закарпатської митниці Держмитслужби на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 25 грудня 2021 року до 11 січня 2023 року включно в сумі 99070 грн 06 коп., із утриманням з цієї суми податку на доходи фізичних осіб, військового збору та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. 
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
08 березня 2023 року відповідач через підсистему «Електронний суд» звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11 січня 2023 року. Скаржник просить скасувати оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Відповідно до частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Водночас, відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Вимоги до форми та змісту касаційної скарги встановлено статтею 330 КАС України, відповідно до пункту 4 частини другої якої у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним. Тому касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами, які необхідно вказати у формі, визначеній пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України.
За змістом пункту 1 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України «Про запобігання корупції» займають відповідальне та особливо відповідальне становище.
Посада публічної служби, яку обіймав позивач, та у зв`язку з перебуванням на якій виник цей спір (старший державний інспектор відділу митного оформлення №3 митного поста «Ужгород» Закарпатської митниці Держмитслужби), не відноситься до категорії службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище відповідно до примітки статті 51-3 Закону України «Про запобігання корупції».
Отже, враховуючи, що ця справа відноситься до категорії справ незначної складності, для можливості відкриття касаційного провадження процесуальним законом передбачено необхідність обґрунтувати наявність підстав для розгляду цієї касаційної скарги, визначених підпунктами «а-г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Під час перевірки поданої касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 КАС України встановлено, що у якості підстав касаційного оскарження судових рішень скаржник зазначає пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України та підпункт «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Зокрема, скаржник, посилаючись на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України, зазначає, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування пункту 1 частини першої статті 87, частин другої та третьої статті 87 Закону України «Про державну службу», які регламентують підстави та порядок припинення державної служби при реорганізації державного органу, у разі якщо працівник погодився із запропонованою посадою, наполягає саме на цій посаді, але без укладення контракту.
Так, пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадках, зокрема, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
Водночас, Верховний Суд зазначає, що оскарження судових рішень з підстави, передбаченої пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України вимагає не лише констатації факту відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, а і визначення норми (норм) права, що потребує висновку, підстав необхідності такого висновку у подібних правовідносинах, а також значення, у чому, на думку скаржника, полягає неправильне застосування норми права, щодо якої необхідний висновок Верховного Суду.
Як вбачається, зі змісту оскаржуваної постанови суд, частково задовольняючи позов, виходив із того, що відповідачі фактично ухилилися від виконання свого обов`язку щодо працевлаштування працівника, який попереджався про наступне звільнення та роботодавець не запропонував позивачу всі вакансії, які існували з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору. Пропозиція лише однієї посади старшого державного інспектора сектору митного оформлення (Тячів) митного поста «Хуст-вантажний» Закарпатської митниці, як відокремленого підрозділу Держмитслужби, з укладанням контракту про проходження державної служби, без доведеності відсутності інших рівнозначних посад, або як виняток, нижчих посад державної служби, не може вважатися належним виконанням відповідачами приписів частини третьої статті 87 Закону України «Про державну службу» в розглядуваному випадку.
Разом з тим, касаційна скарга не містить вмотивованих доводів неправильного застосування судом апеляційної інстанції норм права, щодо яких необхідний, на думку скаржника, висновок Верховного Суду, а також скаржником не зазначено підстав необхідності такого висновку та який вплив він буде мати для вирішення спору по суті, адже суд апеляційної інстанції, задовольняючи частково позов, виходив із інших підстав, ніж наведені скаржником у касаційній скарзі.
Верховний Суд зазначає, що саме по собі посилання на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, за відсутності мотивованих аргументів неправильного застосування певної норми права, не є підставою для відкриття касаційного провадження.
Також, слід зауважити, що правові висновки Верховний Суд формулює лише щодо конкретно визначених правовідносин, а не висновок, який на думку скаржника буде підставою для відкриття касаційного провадження.
З огляду на викладене, скаржником належним чином не обґрунтовано посилання на підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України.
В обґрунтування права на касаційне оскарження скаржник зазначає, про наявність виключної обставини, наведеної у підпункті «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Суд зазначає, що посилання на підпункти пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не звільняє особу від обов`язку обґрунтування підстав касаційного оскарження у взаємозв`язку із посиланням на частину четверту статті 328 КАС України та не є достатнім для відкриття касаційного провадження у справі.
Суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, натомість, в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України), а в подальшому саме в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення (частина перша статті 341 КАС України).
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
При цьому, такий недолік касаційної скарги зумовлює її повернення одноособово суддею, без аналізу колегією суддів дотримання решти вимог, визначених статтею 330 КАС України.
За таких обставин, касаційна скарга підлягає поверненню, як така, що не містить підстав касаційного оскарження з обґрунтуванням того, в чому саме полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення (рішень).
Зважаючи на те, що касаційну скаргу повернуто, суд не вирішує клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.
На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332 КАС України, Суд
У Х В А Л И В :
Касаційну скаргу Закарпатської митниці Держмитслужби на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11 січня 2023 року у справі №260/294/22 за позовом ОСОБА_1 до Закарпатської митниці Держмитслужби, Державної митної служби (в особі її відокремленого підрозділу Закарпатської митниці) про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - повернути особі, яка її подала.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний кабінет», а у разі його відсутності - на офіційну електронну адресу або засобами поштового зв`язку.
Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами, у спосіб їх надсилання до суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                              О.В. Кашпур