ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2023 р. 	Справа № 520/1823/22	

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Курило Л.В.,
Суддів: Мельнікової Л.В. ,  Бегунца А.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.05.2022, головуючий суддя І інстанції: Полях Н.А., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, по справі № 520/1823/22
за позовом                 ОСОБА_1  
до                Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області                        
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі - відповідач,  ГУ ПФУ в Харківській області), у якому просив суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019 року з обмеженням її максимальним розміром;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати та виплачувати з 01.04.2019 року пенсію ОСОБА_1 без обмеження її максимальним розміром та виплатити своєчасно недоотримані суми пенсії, з врахуванням раніше виплачених сум.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 25.05.2022 року позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо не проведення перерахунку та виплати розміру пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019 року на підставі довідки про розмір грошового забезпечення № ФХ-114965 від 28.12.2020 року.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області провести з 01.04.2019 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до довідки про розмір грошового забезпечення № ФХ-114965 від 28.12.2020 року, з урахуванням виплачених сум.
У задоволенні адміністративного позову в іншій частині позовних вимог - відмовлено.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 суму судового збору у розмірі 496,20 грн. 
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 суму правничої допомоги у розмірі 3000 грн. 
Не погодившись із вказаним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу в якій зазначив, що суд першої інстанції не дослідив всебічно матеріали справи та надані докази та ухвалив рішення з питань, що не порушувались в поданому позові та з приводу яких вже наявне судове рішення.
В обгрунтування вимог апеляційної скарги вказав, що позовні вимоги стосуються перерахунку пенсії без обмеження її максимальним розміром, оскільки відповідач, виконуючи рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.05.2021 року у справі №520/6188/21 щодо перерахунку пенсії позивачу з 01.04.2019 року з урахуванням оновленої довідки, обмежив йому пенсію максимальним розміром та в подальшому здійснює виплату з обмеженням, що і стало підставою звернення до суду з даним позовом. Однак суд першої інстанції в судовому рішенні від 25.05.2022 року розглянув питання перерахунку пенсії позивачу відповідно до довідки про розмір грошового забезпечення №ФХ-114965 від 28.12.2020 року, що не було предметом даного позову, оскільки з цього приводу вже є судове рішення Харківського окружного адміністративного суду у справі №520/6188/21 від 17.05.2021 року.
Зазначає, що в оскаржуваному судовому рішенні судом першої інстанції щодо вимоги про виплату пенсії позивачу без обмеження максимальним розміром вказано, що вона звернена на майбутнє, оскільки в даній частині позовних вимог права позивача не є порушеними, що не відповідає дійсності, оскільки предметом позову в рамках цієї справи №520/1823/22 є саме порушення прав позивача на отримання пенсії в повному обсязі, без будь-яких обмежень, оскільки його пенсія вже обмежена максимальним розміром, що і стало підставою звернення до суду.  
Апелянт вказав, що Конституційний Суд України зазначив, що обмеження максимального розміру пенсії та призупинення виплати призначеної пенсії особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом №2262-ХІІ, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.
Просив скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.05.2022 року повністю та ухвалити нове судове рішення, яким  задовольнити його позовні вимоги.
Відповідач правом надання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Відповідно до ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної  скарги.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги та перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин  справи та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 17 травня 2021 року по справі № 520/6188/21 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії – задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області  щодо відмови перерахувати та виплатити з 01.04.2019 року пенсію ОСОБА_1  з розрахунку 83% відповідного грошового забезпечення, на підставі довідки про розмір грошового забезпечення №ФХ-114965 від 28.12.2020 року, виданої Харківським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки, з урахуванням основних і додаткових видів грошового забезпечення, розрахованих згідно з постановою Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати та виплачувати з 01.04.2019 року пенсію ОСОБА_1 із розрахунку 83% відповідного грошового забезпечення, на підставі довідки про розмір грошового забезпечення №ФХ-114965 від 28.12.2020 року, виданої Харківським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки, з урахуванням основних і додаткових видів грошового забезпечення, розрахованих згідно з постановою Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням виплачених сум.
В іншій частині позову – відмовлено.
Відповідно до довідки ПФУ від 18.11.2021 року про перерахунок пенсії на підставі рішення суду грошове забезпечення позивача складається з: 
- посадового окладу - 8320 грн;
- окладу за військове звання - 1480 грн;
- процентної надбавки за вислугу років 50% - 4900 грн;
Середньомісячні суми додаткових видів грошового забезпечення: 
- доплата, науковий ст. кандидат наук 5% - 416 грн;
- надбавка за вчене звання 5% - 416 грн;
- особи, які працюють в умовах режимних обмежень 10% - 832 грн;
- надбавка за специфічні умови проходження служби 65% - 9555 грн;
- премія 35 % - 2912 грн.
Всього - 28 831 грн.
Основний розмір пенсії згідно вислуги 31 рік складає - 83%.
У підсумку до виплати ОСОБА_1 пенсія складає 23 929, 73 грн (28 831 - 17%).
З урахуванням максимального розміру пенсія ОСОБА_1 до виплати складає 19 340 грн  (а.с. 31).
01.12.2021 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в Харківській області з заявою, в якій просив здійснити перерахунок та виплачувати йому пенсію з 01.04.2019 року без обмеження максимальним розміром та виплатити різницю єдиним платежем з урахуванням вже виплачених сум ( а.с. 19-23).
Листом від 04.01.2022 року ГУ ПФУ в Харківській області повідомило позивача, що,  оскільки рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 17.05.2021 року по справі № 520/6188/21 не встановлено зобов`язань щодо виплати пенсії без обмеження її максимальним розміром, тому підсумок пенсії встановлено з урахуванням ст. 43 ЗУ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", якою зазначено, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність (а.с. 24). 
Не погоджуючись з обмеженням виплати пенсії максимальним розміром позивач звернувся до суду з цим позовом.
Задовольняючи частково позов ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з протиправності дій Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо не проведення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019 року на підставі довідки про розмір грошового забезпечення № ФХ-114965 від 28.12.2020 року та зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області провести з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до довідки про розмір грошового забезпечення № ФХ-114965 від 28.12.2020 року, з урахуванням виплачених сум, вказавши, що бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, яка полягає у неперерахунку та невиплаті позивачу пенсії з 01.04.2019 року відповідно до оновленої довідки є протиправною.
Відмовляючи в задоволенні вимоги про зобов`язання відповідача перерахувати та виплачувати з 01.04.2019 року пенсію ОСОБА_1 без обмеження її максимальним розміром та виплатити своєчасно недоотримані суми пенсії, з врахуванням раніше виплачених сум, суд першої інстанції виходив з їх передчасності, вказавши що вказані вимоги заявлені на майбутнє.
Надаючи правову оцінку вказаним обставинам колегія суддів зазначає таке.
Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України від 09 квітня 1992 року № 2262- ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі Закон № 2262-ХІІ). Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.
Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262-ХІІ, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, вперше введено в дію   Законом № 3668-VI, який набрав чинності 01.10.2011 року.            
Відповідно до положень ст. 2 Закону № 3668-VI максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до, зокрема, Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Водночас Законом № 3668-VI внесено зміни у ст. 43 Закону № 2262-ХІІ, яку викладено в редакції Закону № 3668-VI, а саме: максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.            
Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 року № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення ч. 7 ст. 43 Закону № 2262-ХІІ.            
Згідно з п. 2 резолютивної частини вказаного Рішення положення ч. 7 ст. 43 Закону № 2262-ХІІ, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто 20.12.2016 року.   
Конституційний Суд України у рішенні від 20.12.2016 року № 7-рп/2016, яким визнав таким, що не відповідає ст. 17 Конституції України, положення ч. 7 ст. 43 Закону № 2262-ХІІ, виходив із того, що норми-принципи ч. 5 ст. 17 Конституції України  щодо забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей, є пріоритетними та мають безумовний характер. Тобто заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту вказаної категорії осіб, зокрема у зв`язку з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані чи звужені. При цьому Конституційний Суд України стверджує, що обмеження максимального розміру пенсії, призначеної особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене   Законом № 2262-ХІІ, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених ч. 5   ст. 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.            
Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262-ХІІ, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, введено в дію Законом № 3668-VI, яким внесено зміни у ст. 43 Закону № 2262-ХІІ, шляхом викладення її в редакції Закону № 3668-VI.             
Тобто, положення ч. 7 ст. 43 Закону № 2262-ХІІ та положення ч. 1 ст. 2 Закону № 3668-VI (у частині поширення її дії на Закон № 2262-ХІІ), прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262-ХІІ)  та є однаковими за змістом.            
Конституційним Судом України у рішенні від 20.12.2016 року № 7-рп/2016 надано оцінку правовому регулюванню спірних правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців) та визнано таким, що не відповідає ст. 17 Конституції України положення ч. 7 ст. 43 Закону № 2262-ХІІ.            
При цьому, положення ст. 2 Закону № 3668-VI (у частині поширення її дії на Закон № 2262-XII), які дублюють зміст ч. 7 ст. 43 Закону № 2262-ХІІ, тобто є однопредметними правовими нормами, які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин - змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.            
Тобто, на момент виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між Законом № 2262-ХІІ, з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 року № 7-рп/2016, та Законом № 3668-VI у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.            
При цьому суб`єктом владних повноважень у спірних правовідносинах надано перевагу найменш сприятливому для позивача підходу та застосовано положення   ст. 2 Закону № 3668-VI .            
Оскільки норми вказаних законів неоднаково регулюють правовідносини щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців у частині обмеження їх пенсії максимальним розміром, колегія суддів доходить висновку, що вони суперечать один одному.            
Колегія суддів звертає увагу на те, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.11.2018 року у справі № 812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.
У постанові від 13.02.2019 року, ухваленій Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі № 822/524/18 із посиланням на положення статей   1,   8,   92 Конституції України, а також на статтю 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права зроблено висновок, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, наявність у національному законодавстві правових прогалин щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.            
Зважаючи на викладене, у цій справі застосуванню підлягають норми   Закону № 2262-ХІІ з урахуванням   Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 року № 7-рп/2016, а не норми   Закону № 3668-VI.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що обмеження максимального розміру пенсії позивачу, право на пенсійне забезпечення якого встановлене Законом № 2262-ХІІ, є протиправним.            
Вище вказана позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду викладеними у постановах: від 20.07.2022 року у справі № 340/2476/21, від 08.09.2022 року у справі № 380/6429/20, , які враховуються судом в силу положень ч. 5   ст. 242 КАС України.
Згідно з ч. 5 ст. 55 Конституції України, кожному гарантується захист своїх прав, свобод та інтересів від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами.
Частиною першою ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 05.04.2005 року у справі «Афанасьєв проти України» (заява № 38722/02) засіб захисту повинен бути «ефективним», як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.
Конституційний Суд України у рішенні від 30.01.2003 року № 3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9).
На підставі викладеного колегія суддів вважає вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 такими, що підлягають частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню в частині визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо непроведення перерахунку та виплати розміру пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019 року на підставі довідки про розмір грошового забезпечення № ФХ-114965 від 28.12.2020 року та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області провести з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до довідки про розмір грошового забезпечення № ФХ-114965 від 28.12.2020 року, з урахуванням виплачених сум, з прийняттям нової постанови про задоволення позову ОСОБА_1 про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019 року з обмеженням її максимальним розміром та  зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати та виплачувати з 01.04.2019 року пенсію ОСОБА_1 без обмеження її максимальним розміром та виплатити недоотримані суми пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум.
Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За приписами п. 2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Враховуючи, наведене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, в той час як доводи апеляційної скарги частково спростовують позицію суду, викладену в оскаржуваному судовому рішенні, підтверджують допущення судом першої інстанції порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позову з викладених вище підстав.
Керуючись ст. ст. 311, 315, 317, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 25.05.2022 по справі № 520/1823/22 - скасувати в частині визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо не проведення перерахунку та виплати розміру пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019 року на підставі довідки про розмір грошового забезпечення № ФХ-114965 від 28.12.2020 року та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області провести з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до довідки про розмір грошового забезпечення № ФХ-114965 від 28.12.2020 року, з урахуванням виплачених сум.
Прийняти в цій частині нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019 року з обмеженням її максимальним розміром.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати та виплачувати з 01.04.2019 року пенсію ОСОБА_1 без обмеження її максимальним розміром та виплатити  недоотримані суми пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум.
В іншій частині рішення суду залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Л.В. Курило 	
Судді	   	Л.В. Мельнікова    А.О. Бегунц