КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

№ справи: 755/4702/22
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/835/2023
Головуючий у суді першої інстанції: Коваленко І.В. 
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
26 січня 2023 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:
                  головуючого  - Немировської О.В. 
                  суддів - Махлай Л.Д., Ящук Т.І.
                  секретар - Лащевська Д.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за спільною заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, 
за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 06 жовтня 2022 року, 
 
встановив:
у червні 2022 року заявники звернулись до суду зі спільною заявою, у якій просили розірвати шлюб, укладений між ними 14 листопада 2012 року, та визначити місце проживання їх неповнолітніх дітей разом з батьком ОСОБА_1 .
Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 25 липня 2022 року заяву було задоволено, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.
У липні 2022 року заявники звернулись до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі про встановлення факту проживання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком ОСОБА_1 .
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 06 жовтня 2022 року у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення було відмовлено, а спільну заяву про розірвання шлюбу в частині вимог про визначення місця проживання дітей залишено без розгляду.
Не погоджуючись з ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та постановити нове судове рішення, яким визначити місце проживання дітей разом з батьком, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.
Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_5 , дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Вирішуючи питання про залишення без розгляду спільної заяви про розірвання шлюбу в частині вимог щодо визначення місця проживання дітей, суд першої інстанції виходив з того, що спір між батьками дітей щодо визначення місця їх проживання відсутній, а із заяви вбачається спір про право, а тому вона не може бути розглянута в порядку окремого провадження. такий висновок суду є законним та обґрунтованим, відповідає встановленим у справі обставинам.
У своїй апеляційній скарзі заявник ОСОБА_1 посилається на те, що судом безпідставно залишено без розгляду заяву в частині встановлення факту проживання дітей разом з ним, оскільки спір з цього приводу між заявниками відсутній, отже і спору про право немає, а встановлення відповідного факту судом необхідне для його доведення державним органам. Однак, такі доводи апеляційної скарги є необґрунтованими а не можуть бути підставою для скасування ухвали суду.
Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина 1 ст.293 ЦПК України).
Частиною 3 ст. 293 ЦПК України визначено, що в порядку окремого провадження розглядаються, зокрема, справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом.
Порядок розірвання шлюбу за рішенням суду за спільною заявою подружжя, яке має дітей, визначений у ст. 109 СК України. Так, подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.
Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до суду із заявою, заявниками було надано копію Договору між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дітей від 08 червня 2022 року, з якого вбачається, що сторони погодили місце проживання дітей, а також порядок їх утримання (а.с. 7-8). При цьому надання відповідного договору є обов`язковою умовою для розірвання шлюбу за спільною заявою.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що при зверненні до суду першої інстанції із заявою про розірвання шлюбу, заявниками було заявлено вимоги про визначення місця проживання дітей разом з батьком, а не про встановлення відповідного факту. При цьому з матеріалів справи вбачається, що спір між батьками з цього приводу відсутній, що свідчить про відсутність порушеного права будь-кого з подружжя чи дітей та підстав для захисту його судом.
Крім того, не може бути встановлений в порядку окремого провадження факт проживання дітей разом з батьком, оскільки він встановлений іншим документом - договором між батьками. Вказані обставини були вірно взяті судом першої інстанції до уваги.
Доводи скаржника про те, що відсутність судового рішення щодо визначення місця проживання дітей разом з ним порушує права дітей, не підтверджено належними та допустимими доказами. 
Зі змісту апеляційної скарги ОСОБА_1 вбачається, що встановлення  факту проживання дітей разом з ним необхідне йому для виїзду за межі України в період дії воєнного стану, що свідчить про наявність спору у нього про таке право з компетентними державними органами.
Частиною 4 ст. 315 ЦПК України визначено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.
В даному випадку суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для залишення вимог заявників про встановлення факту проживання дітей разом з батьком без розгляду.
Відповідно до  ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права
Таким чином, судом першої інстанції було правильно застосовано норми процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому ухвалу слід залишити без змін. 
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382 ЦПК України, суд
 
постановив:
апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 06 жовтня 2022 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в касаційному порядку протягом тридцяти днів.
Повний текст постанови виготовлено 01 лютого 2023 року.
 
Головуючий
 
Судді