УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №296/10550/21 Головуючий у 1-й інст. Петровська  М.В. 
Категорія 82 Доповідач Талько О. Б. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючої судді:         Талько О.Б., 
суддів:                         Шевчук А.М., Коломієць О.С.,
за участю секретаря     Кравчук Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 296/10550/21 за позовом ОСОБА_1  до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2  про захист прав споживача,  за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Полумисного Віталія Володимировича, на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 29 серпня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Петровської М.В.,   

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що 23 березня 2019 року уклала з відповідачем договір, згідно з яким останній зобов`язувався виготовити та встановити у належному їй житловому будинку по АДРЕСА_1 , дерев`яні вироби ( панелі, плінтуси, сходи тощо). На виконання умов договору вона сплатила відповідачеві кошти: 23 березня 2019 року — 60000 грн., 18 квітня 2019 року — 202000 грн., 18 квітня 2019 року — 87500 грн., 11 вересня 2019 року — 87500 грн., 11 вересня 2019 року — 47500 грн. ( за роботи з підшивки сходів), 2 грудня 2019 року — 35500 грн. ( за виготовлення та монтаж плінтуса), 2 грудня 2019 року — 12500 грн ( за підшивку сходів), 20 січня 2020 року — 17750 грн. ( за плінтус), 20 січня 2020 року — 11250 грн. ( за підшивку сходів).
Вказує, що відповідач із січня 2020 року припинив виконання робіт, за які сплачено кошти. В порушення умов договору він не виконав у повному обсязі роботи на суму 53500 грн. й відмовляється у добровільному порядку виконувати свої зобов`язання.
18 серпня 2021 року вона звернулася до ФОП ОСОБА_2 з вимогою повернути кошти, проте ця вимога залишилася не виконаною.
Враховуючи вищезазначене, ОСОБА_1 просила стягнути з відповідача кошти у розмірі 53500 грн.
Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 29 серпня 2022 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов.
Зокрема, зазначає, що факт сплати коштів за вказаним договором підтверджується розписками, які написані власноручно відповідачем на зворотній стороні аркушів цього договору.
Суд першої інстанції залишив поза увагою закріплений у ЦК України принцип презумпції правомірності договору.
Звертає увагу на ту обставину, що вказаний договір був укладений між сторонами та частково виконувався.
Наголошує на тому, що участь у договірних правовідносинах споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, а тому вважає безпідставним висновок суду про ненадання позивачем актів на підтвердження факту неналежного виконання відповідачем умов вказаного договору.
В судовому засіданні адвокат Полумисний В.В. підтримав апеляційну скаргу.
Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 , колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрований як фізична особа-підприємець, який, зокрема, надає послуги зі встановлення столярних виробів.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 надала суду копію договору №2, укладеного між нею та відповідачем 23 березня 2019 року, який свідчить про те, що ФОП ОСОБА_2 зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених цим договором, постачати матеріали та забезпечити виконання робіт згідно з додатком №1 до договору, а ОСОБА_1 , у свою чергу, зобов`язувалася прийняти та здійснити оплату наданих послуг. Строк виконання робіт визначений до 2 червня 2019 року. Загальна сума договору визначена у розмірі 437000 грн. Попередня оплата у розмірі 60 % становить 262200 грн. Повний розрахунок за договором здійснюється в день підписання акта виконаних робіт.
Вказаний договір укладений у простій письмовій формі. 
У розділі 8 даної угоди зазначені адреси та реквізити сторін, проте відсутній підпис відповідача.
На зворотній стороні кожного аркуша цього договору містяться розписки, видані відповідачем про те, що він отримав від ОСОБА_1 грошові кошти: 23 березня 2019 року — 60000 грн., 18 квітня 2019 року — 202000 грн., 18 квітня 2019 року — 87500 грн., 11 вересня 2019 року — 87500 грн., 11 вересня 2019 року — 47500 грн. ( за роботи з підшивки сходів), 2 грудня 2019 року — 35500 грн. ( за виготовлення та монтаж плінтуса), 2 грудня 2019 року — 12500 грн ( за підшивку сходів), 20 січня 2020 року — 17750 грн. (за плінтус), 20 січня 2020 року — 11250 грн. ( за підшивку сходів).
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що додана до матеріалів справи копія договору не містить підпису ФОП ОСОБА_2 , відсутній додаток №1, передбачений пунктом 1.1 умов договору, яким передбачено визначення переліку робіт, що підлягають виконанню відповідачем. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що з долучених доказів не вбачається дійсного волевиявлення відповідача на укладення договору та що сторони погодили види ( переліки) робіт, як істотну умову договору. Також з наявних копій розписок про отримання коштів ФОП ОСОБА_3 не можна дійти однозначного висновку, що такі були складені саме відповідачем на виконання договору, враховуючи зміст цих розписок, візуальні розбіжності підпису ФОП ОСОБА_3 .
Судом також зазначено, що матеріалами справи не підтверджується розмір невиконаних робіт на суму 53500 грн., оскільки договір не є укладеним внаслідок відсутності підпису відповідача, сторони не погодили перелік та види робіт, їх вартість, не складено жодного акта, на підставі яких можливо було б встановити факт невиконання певних робіт на відповідну суму.
Проте повністю погодитися з таким висновком не можна.
Так, відповідно до правил пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості ( частина перша статті 627 ЦК України).
Зміст договору становлять умови ( пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).
У статті 638 ЦК України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір ( оферти) і прийняття пропозиції ( акцепту) другою стороною.
Відповідно до частини першої статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.
Згідно з приписами частини першої статті 641 ЦК України пропозицію укласти договір ( оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору.
Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Враховуючи зміст статті 640 ЦК України та залежно від моменту виникнення цивільних прав і обов`язків у сторін договору, законодавець розрізняє договори консенсуальні і реальні. Консенсуальний договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. 
Відповідно до частини першої статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона ( підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони ( замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.
Частиною четвертою даної норми також передбачено, що до окремих видів договорів підряду, встановлених параграфами 2-4 цієї глави, положення цього параграфа застосовуються, якщо інше не встановлено положеннями цього Кодексу про ці види договорів.
За договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується виконати за завданням фізичної особи ( замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір побутового підряду є публічним договором. (частини перша та друга статті 865 ЦК України).
Статтею 866 ЦК України також передбачено, що договір побутового підряду вважається укладеним у належній формі, якщо підрядник видав замовникові квитанцію або інший документ, що підтверджує укладення договору.
Відсутність у замовника цього документа не позбавляє його права залучати свідків для підтвердження факту укладення договору або його умов.
Умова про предмет договору підряду є істотною. Предметом договору підряду є індивідуалізований результат праці підрядника, на який спрямована узгоджена воля сторін.
Умова щодо предмета договору підряду уточнюється ціною підрядних робіт.
Ціна договору підряду – це грошова сума, належна підрядникові за виконане замовлення.
Згідно з частиною першою статті 843 ЦК України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.
Отже, ціна може бути визначена у тексті договору підряду безпосередньо, або у договорі підряду може зазначатися спосіб визначення ціни. Крім того, ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі, який містить постатейний перелік затрат на виконання робіт та є додатком до договору та його невід`ємною частиною.
За відсутності цих умов ціну може встановити суд на основі цін, що звичайно застосовуються за аналогічні роботи, з урахуванням необхідних витрат, визначених сторонами.
Відповідно до статті 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.
Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.
Таким чином, закріплене у ЦК України визначення договору підряду дає підстави для висновку про те, що це консенсуальний, двосторонній та оплатний договір. Причому консенсуальність договору підряду означає, що він визнається укладеним у момент одержання особою, яка направила оферту, акцепту.
Подібні за змістом висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі №523/6003/14-ц.
Фома договору підряду може бути як усною так і письмовою, в визначається відповідно до положень статей 205, 207-209 ЦК України.
Визначаючи характер спірних правовідносин та надаючи їм правову кваліфікацію, суд виходив з того, що в матеріалах справи відсутні докази дійсного волевиявлення відповідача на укладення договору підряду.
Водночас, наявні в матеріалах справи розписки свідчать про сплату позивачкою коштів відповідачеві протягом періоду з 23 березня 2019 року по 20 січня 2020 року. Поряд із сумами у розписках частково вказано й призначення платежів ( попередня оплата за цим договором, часткова оплата вартості після монтажу «на суху», перед фарбуванням, за виготовлення підшивки сходів, виготовлення та монтаж плінтуса, за підшивку сходів).
Отже, вказані обставини свідчать про те, що між сторонами укладений договір підряду, предметом якого було виготовлення та установка сходів, плінтусів.
Доказів того, що вказані розписки підписані не відповідачем, матеріали справи не містять. Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що між сторонами не був укладений договір підряду.
Водночас, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що матеріали справи не містять доказів щодо переліку та вартості робіт, які, як стверджує позивачка, не були виконані відповідачем.
Та обставина, що спірні правовідносини пов`язані із захистом прав споживача, не звільняє позивачку від обов`язку надати належні, допустимі та достатні докази на підтвердження своїх позовних вимог, адже саме таким чином реалізуються принципи змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства. 
Враховуючи вищезазначене, рішення слід змінити з урахуванням мотивів, викладених у цій постанові.

Керуючись ст.ст. 259,268,367,368,374,376,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Полумисного Віталія Володимировича, задовольнити частково.
Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 29 серпня 2022 року змінити з урахуванням мотивів, викладених у цій постанові.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуюча Судді: