ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2023 р.	Справа № 520/16171/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Курило Л.В.,
Суддів: Бегунца А.О. ,  Рєзнікової С.С. ,
за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 30.11.2021, головуючий суддя І інстанції: Бадюков Ю.В., майдан Театральний, 1, м. Харків, 61057,  по справі № 520/16171/21
          за позовом           ОСОБА_1  
          до          Пісочинської селищної ради                  
          про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі  – позивачка, ОСОБА_1 ) звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Пісочинської селищної ради (далі – відповідач), у якому просила суд:
- визнати протиправною бездіяльність Пісочинської селищної ради щодо не прийняття рішення та ненадання відповіді на клопотання ОСОБА_1 від 26.05.2021 року;
- зобов`язати Пісочинську селищнураду розглянути клопотання ОСОБА_1 від 26.05. 2021 року та прийняти відповідне рішення про задоволення або відмову в задоволенні клопотання щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення садівництва.
- вирішити питання про розподіл судових витрат.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2021 року позовні вимоги задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність Пісочинської селищної ради щодо не прийняття рішення та ненадання відповіді на клопотання ОСОБА_1 від 26.05.2021 року.
Зобов`язано Пісочинську селищну раду розглянути клопотання ОСОБА_1 від 26.05. 2021 року та прийняти відповідне рішення про задоволення або відмову в задоволенні клопотання щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення садівництва.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 судові витрати в загальному розмірі 908 грн з Пісочинської селищної ради.
27.11.2021 року представник позивачки надіслав до Харківського окружного адміністративного суду заяву про ухвалення додаткового судового рішення, в якій просив прийняти та долучити до матеріалів справи № 520/16171/21 додаткові докази та ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 5500 грн, що підтверджується штампом поштового відділення про прийняття поштової кореспонденції на конверті та описом вкладення в цінний лист.
Свою заяву мотивує тим, що суд першої інстанції не вирішив під час прийняття рішення по справі питання про судові витрати. Позивачка у позовній заяві повідомила про те, що на даний час понесені судові витрати у зв`язку з розглядом справи у сумі 908 грн, при цьому орієнтовний розмір витрат  становить 5000 грн, що в основному становить витрати на правничу допомогу. Зазначає, що в матеріалах справи є копія договору № 13-pelepec від 31.08.2021 про надання правової допомоги, що є доказом витрат на правничу допомогу.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 30.11.2021 заяву представника позивачки про ухвалення додаткового рішення та долучення доказів у справі за позовом ОСОБА_1 до Пісочинської селищної ради   про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії  залишено без розгляду.
Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, представник позивачки подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 30.11.2021 по справі № 520/16171/21 та направити справу  до суду першої інстанції на новий розгляд для вирішення заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що оскільки розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, тому позивачка та її представник не могли бути присутніми під час проголошення судового рішення та не були обізнані із датою його ухвалення. Проте, вже 27.11.2021 року, тобто протягом п`яти календарних днів з дня прийняття рішення скаржником подано заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат та долучення доказів у справі. В прохальній частині позовної заяви заявлено клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу.
Відповідач своїм правом надання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги ухвалу суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.   
Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частин першої та другої статті 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Згідно з частинами першою та третьою статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.  До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 252 КАС України однією з підстав для ухвалення додаткового рішення є не вирішення судом питання про судові витрати.
Частинами другою-п`ятою статті 252 КАС України встановлено, що заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу. Додаткове рішення або ухвала про відмову у прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.
Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.    
Стаття 139 КАС України визначає правила розподілу судових витрат за результатами ухвалення судом рішення по суті позовних вимог (задоволення позову повністю або частково, відмова в задоволенні позову).
Відповідно до частини сьомої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.  
Зазначені вимоги процесуального закону кореспондуються з положеннями частини третьої статті 143 КАС України, якими передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Приписами статті 30 Закону України від 05 травня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Відповідно до ст. 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Приписами статті 139 КАС України, сторона подає докази які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, або до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Згідно з частиною третьою статті 143 КАС України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Тобто, заява про відшкодування  витрат на правничу допомогу може бути подана до судових дебатів, а докази таких витрат протягом п`яти днів з моменту прийняття рішення.
Колегією суддів встановлено, що вимога про відшкодування судових витрат на правничу допомогу була заявлена позивачкою в позовній заяві, яка зазначила, що  планує понести судові витрати на професійну правничу допомогу орієнтовно у розмірі 5000 гривень, більш детальний розрахунок з відповідними підтверджуючими документами буде надано до суду додатково.
Судове рішення у справі №520/16171/21 прийнято у спрощеному провадженні без виклику сторін 22.11.2021 року, повний текст рішення виготовлено цієї ж дати.
Заяву про  ухвалення  додаткового рішення подано представником позивачки 27.11.2021 року та на підтвердження витрат до суду надано копію договору про надання правової допомоги № 13-pelepec від 31.08.2021 і акт про прийняття-передачу наданої правової допомоги від 26.11.2021 року ( а.с. 63-68).
Таким чином, колегія суддів зазначає, що вимога про відшкодування судових витрат на правничу допомогу була заявлена позивачкою у позовній заяві.
У постанові від 17 березня 2020 у справі № 520/8309/18 Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду також визнавав, що вимога про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, яка заявлена у позові, є належною заявою, яка подана відповідно до частини сьомої статті 139 КАС України.
Ураховуючи те, що позовна заява містить вимогу про стягнення витрат на правничу допомогу, колегія суддів дійшла висновку про дотримання позивачем строків подання заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу, встановлених частиною третьою статті 143 КАС України.
Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що докази витрат на правничу допомогу подано представником позивача у п`ятиденний строк, передбачений частиною сьомою статті 139 КАС України, оскільки Харківським окружним адміністративним судом рішення прийнято 22.11.2021 року, а клопотання щодо ухвалення додаткового рішення та долучення доказів  подано представником позивачки 27.11.2021  року.
Тобто, позивачка не пропустила строк для подання доказів для вирішення питання щодо витрат на правничу допомогу.
Проте, суд першої інстанції дійшов висновку про залишення без розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення та долучення доказів у справі, оскільки відповідно до вимог ч. 7 ст. 139 КАС України, за відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку, така заява залишається без розгляду.
Відповідно до   ст. 320 КАС України   неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, є підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Приписами   ст.353 КАС України   визначено, що підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі
За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала Харківського окружного адміністративного суду від 30.11.2021 року по справі № 520/16171/21 підлягає скасуванню з направленням справи продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 229, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 353, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  задовольнити.
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 30.11.2021 по справі № 520/16171/21  скасувати, справу в частині заяви про ухвалення додаткового рішення та долучення доказів від 27.11.2021 року направити до Харківського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		Л.В. Курило	
Судді	   	А.О. Бегунц    С.С. Рєзнікова   	
Повний текст постанови складено  09.02.2023 року