Справа № 155/1159/22  Провадження №33/802/144/23 	Головуючий у 1 інстанції:Санакоєв Д.Т. 	
Категорія:ч.1 ст.130 КУпАП 	Доповідач: Подолюк  В. А.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2023 року                                                                 місто Луцьк

       Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., з участю  ОСОБА_1 , його захисника – адвоката Рущака В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1  – адвоката Рущака Володимира Михайловича на постанову судді Горохівського районного суду Волинської області від 06 лютого 2023 року,
ВСТАНОВИВ:
Вказаною постановою судді ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, одруженого, на утриманні якого перебувають двоє неповнолітніх дітей, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. 
В дохід держави із ОСОБА_1 стягнуто 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп. судового збору.
Так, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 22 листопада 2022 року об 10 год. 43 хв. в с.Довгів по вул.Букасівка Луцького району Волинської області, керував автомобілем марки "Фольксваген Гольф", державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах з ротової порожнини, поведінка, яка не відповідає обстановці), і відмовився у встановленому законом порядку від проходження огляду на стан сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, та відповідно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Не погодившись із таким судовим рішенням, захисник ОСОБА_1 – адвокат Рущак В.М. подав апеляційну скаргу в якій вищевказану постанову судді вважає необґрунтованою та незаконною. Зазначає, що працівники поліції ОСОБА_1 не зупиняли, так як вони зупинились біля будинку коли він зупинився у дворі і вже заходив на подвір`я будинку. Доказів про зупинку матеріали справи не містять. Після цього, працівники поліції почали проводити незаконну перевірку зайшовши на територію домоволодіння. При цьому, вони здійснювали психологічний тиск на ОСОБА_1 аби він пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу «Драгер». Вже коли ОСОБА_1 повідомив, що готовий пройти огляд в медичному закладі, то поліцейські порушуючи вимоги законодавства не доставили його на огляд, а продовжували чинити тиск для того щоб він відмовився від проходження огляду. Посилаючись на викладене, просить оскаржувану постанову судді скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши  ОСОБА_1 та його захисника Рущака В.М., які скаргу підтримали з підстав викладених у ній та просили задовольнити, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
За положеннями ст.ст.245, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Разом з тим, Пленум Верховного Суду України в абз.3, 5 п.24 своєї постанови №14 від 23.12.05 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Судом вжито всіх заходів, передбачених КУпАП для з`ясування питання, зокрема про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому вищевказаний висновок суду є правильним і повністю відповідає вимогам ст.280 КУпАП.
ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, об`єктивна сторона якого, відповідно до диспозиції цієї норми закону, полягає: 1) у керуванні особою (водієм) транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння; 2) або ж у діях особи (водія), яка керує транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, спрямованих на ухилення від проходження у встановленому законом порядку огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння. 
Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. 
При цьому, за положеннями ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
       Факт вчинення ОСОБА_1 згаданого адміністративного правопорушення, за обставин зазначених в оскаржуваній постанові судді підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими місцевим судом доказами. Так, його вина у вчиненні цього адміністративного проступку повністю доводиться: 
       - протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №059606 від 22.11.22, за змістом якого ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння (запах з ротової порожнини, поведінка, яка не відповідає обстановці) відмовився від проходження огляду на стан такого сп`яніння у встановленому законом порядку. Від надання пояснень, підпису протоколу та отримання його копії ОСОБА_1 відмовився;
       - копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №313823 від 22.11.22, за змістом якої ОСОБА_1 керував транспортним засобом і порушив вимоги п.2.3 (в), та відповідно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.122 КУпАП.
Крім того, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення доводиться й відеозаписами з відеореєстратора із службового автомобіля та боді-камери працівників поліції, на яких зафіксовано події, викладені у протоколі. Зокрема, на відеозаписах зафіксовано факт зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , а також спілкування поліцейського з ним. В ході спілкування у нього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння у зв`язку чим йому як водію транспортного засобу, який мав ознаки алкогольного сп`яніння, було неодноразово запропоновано пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного приладу так і в медичному закладі, тобто у встановленому законом порядку, однак він відмовився. Після цього працівником поліції ОСОБА_1 було повідомлено, що щодо нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП. Зафіксованим також є факт роз`яснення його прав, передбачених ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, а також ознайомлення із протоколом про адміністративне правопорушення шляхом зачитування його змісту, однак він перебуваючи за воротами на подвір`ї відмовився від його підпису та отримання копії.
Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності апеляційний суд вважає, що винність  ОСОБА_1  у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КУпАП, які містяться в матеріалах справи. 
З урахуванням наведеного, суд першої інстанції обґрунтовано визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме – у відмові особи, яка керує транспортним засобом відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскаржувана постанова судді є законною та мотивованою, а накладене на нього безальтернативне стягнення відповідає повністю вимогам ст.ст.23, 33 КУпАП. 
При цьому, безпідставними є доводи апелянта про те, що працівники поліції не зупиняли ОСОБА_1 , а під`їхали коли він вже перебував на подвір`ї, оскільки це спростовано відеозаписом з відеореєстратора службового автомобіля, з якого вбачається, що працівники поліції рухаються за автомобілем, яким керував ОСОБА_1 і, який зупинився повернувши на подвір`я домоволодіння. До нього відразу ж підійшов працівник поліції.
Також є безпідставними доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 готовий був пройти огляд в медичному закладі, однак працівники поліції відмовились його доставляти, оскільки вони повністю спростовуються відеозаписом з боді-камери працівника поліції. З цього відео вбачається, що працівник поліції вказавши на ознаки алкогольного сп`яніння, неодноразово пропонував йому пройти огляд як за допомогою спеціального технічного приладу на місці зупинки транспортного засобу так і в медичному закладі, проте він відмовився.
Не знайшло свого логічного підтвердження будь-якими доказами твердження апелянта про те, що працівники поліції здійснювали психологічний тиск на ОСОБА_1 з приводу проходження огляду на місці зупинки за допомогою спеціального технічного приладу.
Таким чином, вищенаведені та усі інші доводи апелянта, які викладені в апеляційній скарзі щодо незаконності судового рішення жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, оскільки судом було правильно застосовано норми матеріального права та не порушено норм процесуального права, а на думку апеляційного суду фактично спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП шляхом закриття провадження у справі.
Законних підстав для скасування оскаржуваного судового рішення та закриття провадження у справі з мотивів яких просить апелянт, апеляційний суд не вбачає.
А тому, апеляційну слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення, - без змін.
На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1  – адвоката Рущака Володимира Михайловича залишити без задоволення, а постанову судді Горохівського районного суду Волинської області від 06 лютого 2023 року, - без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського
апеляційного суду                                                        В.А. Подолюк