ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2023 року 
м. Черкаси   

Справа № 705/4764/22		
Провадження № 22-ц/821/294/23		
категорія: на ухвалу 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Василенко Л. І.,
суддів: Бородійчука В. Г., Карпенко О. В., 
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідач - Державна казначейська служба України,
третя особа - Черкаський апеляційний суд,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1  на ухвалу Христинівського районного суду Черкаської області від 10 січня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1  до Державної казначейської служби України, третя особа - Черкаський апеляційний суд, про відшкодування моральної шкоди, у складі: головуючого судді Довготько Т. М.,

в с т а н о в и в :

02.12.2022 ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом до Державної казначейської служби України, третя особа - Черкаський апеляційний суд, про відшкодування моральної шкоди.
Ухвалою Христинівського районного суду Черкаської області від 10.01.2023 повернуто позовну заяву ОСОБА_1 .
Ухвалу мотивовано тим, що у суді перебуває справа № 705/4763/22 за позовом ОСОБА_1 до того самого відповідача, з тим самим предметом та з тих самих підстав і на час вирішення питання про відкриття провадження у даній справі не було постановлено ухвали про відкриття або відмову у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви або залишення позову без розгляду, тому суд дійшов висновку про повернення даної позовної заяви позивачу на підставі п. 6 ч. 4 ст. 185 ЦПК України.
Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій просить суд про скасування ухвали Христинівського районного суду Черкаської області від 10.01.2023 і направлення справи для продовження розгляду до Уманського міськрайонного суду Черкаської області до Державної казначейської служби України, третя особа - Черкаський апеляційний суд про відшкодування моральної шкоди на ухвалу Христиніського районного суду Черкаської області від 10.01.2023 у цивільній справі №705/4764/22 до суду іншої області для визначення територіальної підсудності.
Постановити окрему ухвалу суду щодо доведення до відома Вищої ради правосуддя про допущені при вирішенні вказаної цивільної справи порушення норм процесуального та матеріального права суддею Христинівського районного суду Черкаської області Довготько Т. М.
Постановити        окрему ухвалу суду щодо неналежного виконання посадовими особами Христинівського районного суду Черкаської області обов`язків визначених Інструкцією з діловодства в місцевих та апеляційних судах України та положенням про АСДС.
Постановити окрему ухвалу суду щодо неналежного виконання посадовими особами Уманського міськрайонного суду Черкаської області обов`язків визначених Інструкцією з діловодства в місцевих та апеляційних судах України та положенням про АСДС.
Апеляційна скарга мотивована тим, що цивільну справу №705/4764/22 розглянуто неповноважним складом суду з грубим порушенням процесуального та матеріального права.
Зазначає, що всупереч п.п. 2.3.27. п. 2.3 Положення в.о. голови Уманського міськрайонного суду Черкаської області Л. Горячківською видано розпорядження №13 від 21.12.2022 (а.с. 19-20) про передачу цивільної справи №705/4764/22 до Христинівського районного суду Черкаської області на підставі ч. 4 ст. 31 ЦПК України, за відсутності розгляду справи суддею В. Гудзенко, тобто з грубим порушенням процесуально порядку визначення судді.
Також вказує, що висновки суду викладені в ухвалі від 10.01.2022 не відповідають обставинам справи, оскільки цивільні справи №705/4764/22 та №705/4763/22 є різними за підставами, а саме: підстава цивільної справи №705/4764/22 - рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2022 року (адміністративна справа №580/3474/22, суддя В. Тимошенко), а підставою цивільної справи 705/4763/22 - рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2022 року в (адміністративна справа №580/3473/22, суддя В. Гайдаш).
Вказані справи перебувають в провадженні суду Т. Довготько, тому висновки судді щодо порушення позивачем вимоги п. 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України є необґрунтованими та не відповідають матеріалам справи та є відмовою у доступі до правосуддя.
Також, на думку скаржника, працівниками апарату Христинівського районного суду Черкаської області порушено вимоги абз. 1, 2 п. 7 Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах, а саме: при надходженні до суду судової справи (матеріалів кримінального провадження) перевіряється наявність додатків, зазначених у супровідному листі суду, здійснюється огляд стану справи (наявність томів, повнота підшивання матеріалів справи, наявність опису, відповідність змісту опису фактичній наявності документів, належність оформлення і засвідчення підписами опису справи). У разі виявлення недоліків у формуванні судової справи канцелярія (відповідний структурний підрозділ) складає акт про стан справи, що надійшла до суду, і долучає його до матеріалів справи. 
Учасники справи своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористались.
Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 03 лютого 2023 року відкрито апеляційне провадження у справі.
Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 01 березня 2023 року в складі колегії суддів справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Ухвала суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві (заявникові) віднесена до п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 369 ЦПК України з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Наведені норми свідчать про те, що ніхто не може бути обмежений у праві на доступ до правосуддя, яке охоплює можливість особи ініціювати судовий розгляд та брати безпосередню участь у судовому процесі, або позбавлений такого права. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
У ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).
Європейський суд з прав людини вказав, що відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції, якщо апеляційне оскарження існує в національному правовому порядку, держава зобов`язана забезпечити особам під час розгляду справи в апеляційних судах, в межах юрисдикції таких судів, додержання основоположних гарантій, передбачених ст. 6 Конвенції, з урахуванням особливостей апеляційного провадження, а також має братись до уваги процесуальна єдність судового провадження в національному правовому порядку та роль в ньому апеляційного суду. «Право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (VOLOVIK v. UKRAINE, 15123/03, § 53, 55, ЄСПЛ, від 6 грудня 2007 року). 
Як вбачається з матеріалів справи, 02.12.2022 ОСОБА_1 звернулась в Уманський міськрайонний суд Черкаської області із позовом до Державної казначейської служби України, третя особа - Черкаський апеляційний суд, про відшкодування моральної шкоди (а.с. 1-8).
Після задоволення самовідводів суддів Уманського міськрайонного суду Черкаської області та неможливістю брати участь у розгляді даної цивільної справи іншими суддями, розпорядженням в.о. голови Уманського міськрайонного суду Черкаської області Людмили Горячківської дана справа, в порядку ст. 31 ЦПК України, направлена до Христинівського районного суду Черкаської області, як найбільш територіально наближеного суду до Уманського міськрайонного суду Черкаської області (а.с. 19-20).
Доводи скаржника щодо передачі справи неповноважному суду апеляційний суд сприймає критично, оскільки справа передана із Уманського міськрайонного суду Черкаської області до Христинівського районного суду Черкаської області в порядку п. 2) ч. 1, ч. 4 ст. 31 ЦПК України на підставі розпорядження в.о. голови Уманського міськрайонного суду Черкаської області.
Згідно із ст. 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана, що і було здійснено Христинівським районним судом Черкаської області.
Ухвалою Христинівського районного суду від 27.12.2022 задоволено самовідвід судді Олійника М. Ф. (а.с. 23).
Ухвалою Христинівського районного суду від 06.01.2023 задоволено самовідвід судді Орендарчука М. П. (а.с. 35).
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.01.2023 дану справу розприділено судді Довготько Т. М. (а.с. 36).
Як зазначалося, повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем подано до суду аналогічний за змістом позов до цих самих відповідачів з тим самим предметом та з однакових підстав.
Але погодитись із такими висновками в повній мірі не можливо з огляду на наступне.
Згідно п. 6 ч. 4 ст. 185 ЦПК України позовна заява повертається коли позивачем подано до цього самого суду інший позов (позови) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з однакових підстав і щодо такого позову (позовів) на час вирішення питання про відкриття провадження у справі, що розглядається, не постановлена ухвала про відкриття або відмову у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви або залишення позову без розгляду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 у справі № 761/7978/15-ц (провадження № 14-58цс18) зазначено, що у розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. У матеріальному розумінні предмет позову - це річ, щодо якої виник спір.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19) вказано, що предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. 
Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.
Предмет і підстава позову сприяють з`ясуванню наявності і характеру спірних правовідносин між сторонами, застосуванню необхідного способу захисту права, визначенню кола доказів, необхідних для підтвердження наявності конкретного цивільного права і обов`язку.
Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.
Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26 квітня 2022 року в справі № 953/14727/20.
У постановах Верховного Суду від 04.08.2021 в справі № 146/318/20 (провадження № 61-11374св20), від 13.09.2021 у справі № 296/10940/20 (провадження № 61-5427св21) зроблено висновок, що позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.
Як вбачається з позовної заяви, підставою даного спору є рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2022 року (адміністративна справа №580/3474/22, суддя В. Тимошенко).
З вказаного рішення вбачається, що 29.07.2022 ОСОБА_1 звернулась до Черкаського апеляційного суду з інформаційним запитом, що стосувався доступу до правосуддя у цивільній справі №705/2159/19 провадження №22-ц/821/498/22.
Христинівським районним судом Черкаської області, при перевірці виконання позивачем вимог ст. 185 ЦПК України, було встановлено, що позивачем подано до суду аналогічний за змістом позов до цих самих відповідачів з тим самим предметом та з однакових підстав (зокрема, в провадженні суду перебуває справа №705/4763/22), і щодо такого позову на час вирішення питання про відкриття провадження у справі не постановлена ухвала про відкриття або відмову у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви або залишення позову без розгляду.
Разом з тим, підставою спору справи №705/4763/22 є рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2022 року (адміністративна справа №580/3473/22, суддя В. Гайдаш).
З вказаного рішення вбачається, що 29.07.2022 ОСОБА_1 звернулась до Черкаського апеляційного суду з інформаційним запитом що стосувався доступу до правосуддя у цивільній справі №705/2159/19 провадження №22-ц/821/464/22.
Отже, підставою звернення ОСОБА_1 до суду у справах №705/4764/22 та №705/4763/22 є різні рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2022 року, винесені у справах щодо не надання відповіді на інформаційний запит, поданий в порядку ЗУ «Про доступ до публічної інформації», що стосувався однієї цивільної справи, але різних проваджень.
Таким чином у справах № 705/4764/22 та 705/4763/22 ОСОБА_1 позов подано до того самого відповідача з тим самим предметом, проте з різних підстав, а отже відсутні підстави вважати, що дані позови є тотожними, що не перевірив та не встановив суд першої інстанції.
Відповідно до ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
З викладених вище підстав колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала підлягає до скасування у зв`язку із порушенням норм процесуального права, яке призвело до постановлення помилкової ухвали, а справа направляється для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Щодо доводів апеляційної скарги про постановлення окремих ухвал у відношенні: головуючого судді районного суду за порушення норм матеріального та процесуального права, посадових осіб Христинівського районного суду Черкаської області та посадових осіб Уманського міськрайонного суду Черкаської області за недотримання та порушення, на думку скаржника, Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України та положення про АСДС апеляційний суд враховує наступне.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 262 ЦПК України суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу. 
Відповідно до ч. 8 та ч. 10 ст. 262 ЦПК України окрему ухвалу може бути постановлено судом першої інстанції, судами апеляційної чи касаційної інстанції. Суд вищої інстанції може постановити окрему ухвалу в разі допущення судом нижчої інстанції порушення норм матеріального або процесуального права, незалежно від того, чи є такі порушення підставою для скасування або зміни судового рішення. Такі самі повноваження має Велика Палата Верховного Суду щодо питань передачі справ на розгляд Великої Палати Верховного Суду. 
Окрема ухвала суду є процесуальним засобом судового впливу на виявлені під час судового розгляду грубі порушення законності, а також причини та умови, що цьому сприяли.
Правовими підставами постановлення окремої ухвали є виявлені під час розгляду справи порушення матеріального або процесуального права, встановлення причин та умов, що сприяли вчиненню таких порушень.
Доводи ОСОБА_1 щодо винесення окремих ухвал в порядку ст. 262 ЦПК України, на переконання суду, є не обґрунтовані та не підтвердженні належними доказами для їх винесення.
Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що ст. 262 ЦПК України не встановлено процесуального обов`язку суду постановляти окрему ухвалу. Постановлення окремої ухвали є правом суду у разі встановлення судом підстав для окремої ухвали.
Верховний Суд у постанові від 12 квітня 2018 року в справі № 761/32388/13-ц дійшов висновку, що при вирішенні питання про постановлення окремої ухвали суд має виходити з того, що мають бути виявлені порушення закону. Вирішення питання щодо постановлення окремої ухвали є дискреційними повноваженнями суду і є його правом, а не обов`язком.
Водночас апеляційний суд зазначає, що скасування у даному випадку оскаржуваного судового рішення не має наслідком постановлення окремої ухвали відносно судді, який брав участь у його ухваленні. 
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що відсутні достатні правові підстави для постановлення окремих ухвал у даній справі.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в  :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Ухвалу Христинівського районного суду Черкаської області від 10 січня 2023 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України. 
Текст постанови складено 02 березня 2023 року.

Головуючий         Л. І. Василенко

Судді: В. Г. Бородійчук 

О. В. Карпенко