УХВАЛА
2 лютого 2023 року
м. Київ
 
справа № 743/1378/13-к
провадження № 13-6зво23
Велика Палата Верховного Суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ,
розглянула заяву засудженого ОСОБА_17 про перегляд вироку Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 7 лютого 2014 року, ухвали Київського апеляційного суду від 31 січня 2019 року й постанови Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 1 жовтня 2020 року за виключними обставинами на підставі встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні даної справи судом і
ВСТАНОВИЛА:
Як убачається з матеріалів провадження за заявою та наявних у Верховному Суді даних, вирокомРіпкинського районного суду Чернігівської області від  7 лютого  2014 року з урахуванням змін, унесених Київським апеляційним судом 31 січня 2019 року, ОСОБА_17  засуджено за пунктами 6, 13 ч. 2 ст. 115 та ч. 4 ст. 187 Кримінального кодексу України до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна. Таке судове рішення Касаційний кримінальний суд Верховного Суду постановою від 1 жовтня 2020 року залишив без змін.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд, міжнародна судова установа) у рішенні від 6 жовтня 2022 року в справі «Пархоменко та інші проти України» (заява № 13422/21 та 2 інші, у тому числі ОСОБА_17 ), узявши до уваги свою практику, дійшов висновку, що тривалість провадження у справі заявника була надмірною та не відповідала вимозі «розумного строку» (більше 7 років), а  ефективного засобу правового захисту щодо своїх скарг заявник у своєму розпорядженні не мав. Тому ЄСПЛ виявив порушення п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції. За  допущене порушення Суд визначив справедливу сатисфакцію - 900 євро, які держава-відповідач має сплатити ОСОБА_17 .
Посилаючись на вказане рішення міжнародної судової установи, ОСОБА_17 раніше звертався до Великої Палати Верховного Суду (далі - Велика Палата) з питанням перегляду згаданих судових рішень за виключними обставинами. За наслідками розгляду заяв Велика Палата відмовила у відкритті провадження (ухвали від 26 серпня 2021 року та 9 листопада 2022 року, провадження № 13 - 144 зво 22, № 13 - 48 зво 22 відповідно).Також засуджений звертався до Великої Палати із заявою про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами, і йому було відмовлено у відриті провадження (ухвала від 1 грудня 2022 року, провадження № 13 - 58 зк 22).
Попри це ОСОБА_17 знову звернувся до Великої Палати із заявою про  перегляд тих самих судових рішень з аналогічних підстав. Як і у попередніх зверненнях посилається на рішення ЄСПЛ від 6 жовтня 2022 року в справі «Пархоменко та інші проти України» (заява № 13422/21 та 2 інші, у тому числі ОСОБА_17 ), а також висловлює незгоду з фактичними обставинами справи, з доведеністю винуватості у вчиненні злочинів, та сумніви щодо зібраних у справі доказів.
Велика Палата, перевіривши подану заяву, дійшла висновку, що її належить повернути авторові з огляду на таке.
Як убачається зі змісту заяви ОСОБА_17 , у ній містяться аргументи за наслідками перевірки яких Велика Палата вже неодноразово приймала рішення.
Заявник фактично не погоджується з раніше постановленими ухвалами Великої Палати, які є остаточними й оскарженню не підлягають. Крім того, Кримінальним процесуальним кодексом України (далі - КПК) не передбачено процедури перевірки аналогічних за сутністю заяв особи за наявності рішення про відмову у відкритті провадження за виключними обставинами. Як випливає з положень ст.  4342  вказаного Кодексу, Велика Палата повторно не розглядає питання, котрі вже були предметом її дослідження. У цій ситуації матеріали звернення повертаються особі, яка їх подала.
З огляду на викладене Велика Палата вважає, що заяву ОСОБА_17 має бути повернуто її автору.
Керуючись статтями 459, 463, 464 КПК, Велика Палата Верховного Суду
ПОСТАНОВИЛА:
Заяву засудженого ОСОБА_17 про перегляд за виключними обставинами вироку Ріпкинського районного суду Чернігівської області від  7  лютого 2014 року, ухвали Київського апеляційного суду від 31 січня 2019  року й постанови Верховного Суду від 1 жовтня 2020 року щодо нього повернути особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                                                                       ОСОБА_1 
Судді:	ОСОБА_2  ОСОБА_3 	ОСОБА_10  ОСОБА_11 	
 	ОСОБА_4 	ОСОБА_12 	
 	ОСОБА_5 	ОСОБА_13 	
 	ОСОБА_6 	ОСОБА_14 	
 	ОСОБА_7  ОСОБА_8 	ОСОБА_15  ОСОБА_16 	
 	ОСОБА_9