ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/426/23 Справа № 202/1643/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Кухтін Г. О. Суддя у 2-й інстанції - Слоквенко Г. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

07 березня 2023 року                                                                м. Дніпро

Суддя Судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду Слоквенко Г.П., у відкритому судовому засіданні в залі суду розглянувши апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07 лютого 2023 року в справі про адміністративне правопорушення, якою 

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,
ВСТАНОВИВ:

       Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07 лютого 2023 року  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк шість місяців.
       Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 гривень.
        ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 12 січня 2023 року о 16 годині 50 хвилин, у м. Дніпро, по пр-ту Слобожанському, керуючи транспортним засобом SUBARU д.н. НОМЕР_1 під час виникнення небезпеки для руху, яку водій об`єктивно спроможний виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного об`їзду перешкоди, в наслідок чого здійснив зіткнення з авто FORD TRANSIT д.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, завдано матеріальні збитки, чим порушив вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху України.

       В апеляційній скарзі особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 просить постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07.0.2023 року щодо нього змінити, замінивши позбавлення права керування транспортними засобами у 6 місяців на штраф. Посвідчення водія на ім`я ОСОБА_1 повернути власнику.
       В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що він у судове засідання з`явився, провину у вчиненому визнав, обставини, викладені у протоколі, підтвердив, одразу після ДТП вжив усі необхідні заходи для відшкодування страховиком заподіяних збитків іншому учаснику ДТП, вчинене ним правопорушення не потягло тяжких шкідливих наслідків, просив суд не застосовувати покарання у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом. На його утриманні перебуває дружина та малолітня дитина, він є єдиним годувальником в сім`ї, його діяльність пов`язана з постійними поїздками, а тому позбавлення права керування транспортним засобом фактично позбавить його сім`ю засобів до існування. Також, враховуючи, що в країні військовій стан, у разі обстрілів автомобіль потрібен, щоб вивезти дитину у безпечне місце.
       Зазначає, що є приватним підприємцем, основним видом його діяльності є електромонтажні роботи, ремонт устаткування, встановлення охоронної сигналізації, відеоспостереження тощо. Він проживає у м. Дніпро разом з дружиною та донькою, а робоче місце знаходиться у с. Боровківка, Верхньодніпровського район, куди він майже не щодня повинен їздити. Крім того, відповідно до договорів про надання послуг виконання вказаних договорів відбувається в різних куточках країни - м. Кам`янське, м. Черкаси, м. Кропивницький, м. Павлоград та ін. Позбавлення права керування транспортним засобом фактично паралізує його господарську діяльність, призведе до втрати прибутку, крім того, потягне за собою застосування штрафних санкцій від контрагентів за договорами.
Таким чином апелянт вважає, що на нього можливо накласти стягнення, не пов`язане з позбавленням права керування транспортними засобами, а саме штраф, який буде достатнім для нього покаранням для попередження вчинення ним нових адміністративних правопорушень.

       В судове засідання особа, що притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 і потерпілий ОСОБА_2 не з`явилися, були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, тому з метою забезпечення розумного строку розгляду судом справи апеляційний суд вважає за можливе справу розглянути за їх відсутності на підставі наявних доказів, що не суперечитиме ст.268 КУпАП. 
        Враховуючи, що згідно зі ст. 268 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, не є обов`язковою, неявка  ОСОБА_1  не перешкоджає розгляду справи.
       
       Вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, суд дійшов висновку про те, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.
       Відповідно до положення ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлене неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
       Висновок місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, в апеляційному порядку не оскаржується. За таких обставин, суд апеляційної інстанції перевіряє обґрунтованість рішення суду в межах заявлених в апеляційній скарзі вимог. 
       Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).
       Положення ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
       Згідно з вимогами ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.        
       Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
       Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.
       Диспозиція ст. 124 КУпАП передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
       Вирішуючи питання щодо наявності підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП суд першої інстанції правильно виходив із того, що його вина у вчиненні вказаного в постанові правопорушення доведена, оскільки підтверджуються наявними у даній справі доказами і які не заперечуються самим апелянтом.
       В той же час вважаю, що при визначенні виду і розміру стягнення, суд не врахував у повній мірі характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини. Судом першої інстанції було призначено ОСОБА_1 занадто суворе покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на шість місяців.
       Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
       У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
       Санкція ст. 124 КУпАП передбачає адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.
       Одним із видів покарань у розумінні ЄСПЛ є штрафи. Суворість цього примусового заходу оцінюється через його розмір, проте у визначенні правової природи такого заходу для ЄСПЛ важливішою є мета, з якою призначається штраф, ніж його розмір.
       У рішенні по справі «Озтюрк проти Туреччини»(Ozturk v Turkey) від 28.09.1999року Європейським судом з прав людини штраф у розмірі 60 DM, був оцінений як покарання, з огляду на цілі його застосування.
       Відповідно до положень ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
       Ст. 33 КУпАП визначає, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
       На переконання суду апеляційної інстанції при призначенні ОСОБА_1 адміністративного стягнення суд не врахував те, що він в провину у вчиненому визнав, обставини, викладені у протоколі, підтвердив, одразу після ДТП вжив усі необхідні заходи для відшкодування страховиком заподіяних збитків іншому учаснику ДТП, вчинене ним правопорушення не потягло тяжких шкідливих наслідків, на його утриманні перебуває дружина та малолітня дитина, він є єдиним годувальником в сім`ї, є приватним підприємцем, основним видом його діяльності є електромонтажні роботи, ремонт устаткування, встановлення охоронної сигналізації, відеоспостереження, його діяльність пов`язана з постійними поїздками, а тому позбавлення права керування транспортним засобом фактично позбавить його сім`ю засобів до існування. 
       Враховуючи вищезазначене суд апеляційної інстанції вважає можливим змінити накладене адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на шість місяців, застосувавши до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу, що відповідатиме меті адміністративного стягнення, буде достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових правопорушень.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:

       Апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 – задовольнити.
       Постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07 лютого 2023 року – змінити.
       Вважати  ОСОБА_1  винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.
               В решті постанову судді залишити без змін.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя:                  Г.П. Слоквенко