ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1128/23 Справа № 199/17/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - АВРАМЕНКО А. М. Суддя у 2-й інстанції - Канурна  О. Д.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2023 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:        
        головуючої судді Канурної О.Д.,
суддів: Космачевської Т.В., Халаджи О.В., 
за участю секретаря судового засідання: Керімової - Бандюкової Л.К.
          розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на  рішення Амур-Нижньодніпровського  районного суду  м. Дніпропетровська від  01 жовтня 2021 року у справі за позовом заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради до державного реєстратора Комунального підприємства «Центр реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради Ковальова Сергія Вадимовича, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_4 , Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради, про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацією прав на нерухоме майно, визнання договору купівлі-продажу недійсним, припинення права власності, витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння(суддя першої інстанції Авраменко А.М.) , -
В С Т А Н О В И В: 
05 січня 2021 року заступник керівника Дніпропетровської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до державного реєстратора Комунального підприємства «Центр реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради Ковальова Сергія Вадимовича, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_4 , Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради, про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацією прав на нерухоме майно, визнання договору купівлі-продажу недійсним, припинення права власності, витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння.
       В обґрунтування позовних вимог прокурор посилався на те, що 24 травня 2019 року державним реєстратором Комунального підприємства «Центр реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради Ковальовим С.В. на підставі свідоцтва про право власності на житло від 18 квітня 2001 року, виданого виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради народних депутатів зареєстровано право приватної власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 1836984912101). 
       В той же час, відповідно до інформації Комунального підприємства «Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації» Дніпровської міської ради від 17 грудня 2020 року № 15053 в матеріалах інвентаризаційної справи відсутні відомості про реєстрацію права приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 .
Житловий будинок АДРЕСА_1 , в який увійшла квартира АДРЕСА_1 , зареєстровано за міською радою на підставі рішення виконкому від 10 серпня 1990 року № 492, реєстраційне посвідчення від 18.08.1990 року зареєстровано в БТІ та записано в реєстрову книгу № 23 за реєстровим номером 1355. 
       Згідно листа Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради від 29 жовтня 2020 року № 3/12-5010 квартира АДРЕСА_1 у приватну власність не передавалась та розпорядження органу приватизації відносно цієї квартири не видавалось. 
Свідоцтво про право власності є лише документом, яким оформлюється відповідне права, але не є правочином, на підставі якого це право виникає, змінюється або припиняється. Свідоцтво про право власності не породжує у суб`єкта відповідного права, а тільки фіксує факт його наявності.
Правовстановлюючим документом, на підставі якого видано свідоцтво на право власності є розпорядження органу приватизації, яке і повинно визнаватися недійсним у разі його наявності.
Оскільки розпорядження органу приватизації не приймалось, у державного реєстратора були відсутні підстави для реєстрації права власності за ОСОБА_2 , проте вимоги Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» з метою запобіганню безпідставній державній реєстрації речових прав на нерухоме майно виконано не було. 
       Водночас на підставі договору купівлі-продажу № 277 від 03 червня 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Міссіяж О.А., квартиру АДРЕСА_1 було відчужено ОСОБА_2 на користь відповідача ОСОБА_3 .
На даний час власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 на підставі договору дарування № 3418 від 26 грудня 2019 року, укладеного з ОСОБА_3 , посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кравченком О.О.
Разом з тим, відповідно до інформації департаментиу адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради за адресою: АДРЕСА_1 було зареєстровано місце проживання осіб, які не були учасниками відносин з набуття, припинення права власності на об`єкт нерухомого майна комунальної власності: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована з 18.09.1986 року та знята з реєстрації 19.11.1993 року; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована з 02.06.1999 рік по наступний час.
       Прокурор просив суд першої інстанції: скасувати рішення державного реєстратора комунального підприємства «Центр реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради Ковальовим С.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер рішення - 47026965 від 24.05.2019 про проведення державної реєстрації права приватної власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 1836984912101), з одночасним припиненням права власності ОСОБА_2 на вказаний об`єкт нерухомого майна, номер запису про право власності - 31698877 від 24.05.2019 року; визнати недійсним договір купівлі-продажу № 277 від 03.06.2019 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського нотаріального округу Місіяж О.А. з одночасним припиненням права власності ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 1836984912101), номер запису про право власності - 31836125 від 03.06.2019); витребувати від ОСОБА_1 на користь територіальної громади м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 1836984912101); стягнути солідарно з відповідачів на користь прокуратури Дніпропетровської області судовий збір у сумі 11576,64 грн.
       Рішенням Амур-Нижньодніпровського  районного суду  м. Дніпропетровська від  01 жовтня 2021 року позовну заяву заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради до державного реєстратора Комунального підприємства «Центр реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради Ковальова Сергія Вадимовича, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , треті особи - ОСОБА_4 , Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради, про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацією прав на нерухоме майно, визнання договору купівлі-продажу недійсним, припинення права власності, витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння задоволено частково.
       Скасовано рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Центр реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради Ковальова Сергія Вадимовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер рішення 47026965 від 24 травня 2019 року про державну реєстрацію права приватної власності за ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1836984912101) з одночасним припиненням права власності ОСОБА_2 на вказаний об`єкт нерухомого майна (номер запису про право власності 31698877 від 24 травня 2019 року).
       Витребувано з незаконного володіння ОСОБА_1 на користь територіальної громади м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1836984912101).
       У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
       У порядку розподілу судових витрат по справі стягнуто з державного реєстратора Комунального підприємства «Центр реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради Ковальова Сергія Вадимовича, ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Дніпропетровської обласної прокуратури судовий збір в розмірі 9474,64 гривень, тобто по 3158,21 гривень з кожного із вказаних відповідачів.
       Із указаним рішенням суду не погодилася відповідач ОСОБА_1 та подала апеляційну скаргу.
       В обґрунтування апеляційної скарги відповідачка посилається на те, що рішення суду першої інстанції постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог прокурора.
       Так, відповідачка ОСОБА_1 посилається на те, що. вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції не врахував, що документом, що посвідчував право власності ОСОБА_2 на спірний об`єкт нерухомості і був підставою для здійснення державним реєстратором КП «Центр реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради Ковальовим С.С. , державної реєстрації такого права було свідоцтво про право власності на житло від 18 квітня 2001 року. Отже, у встановленому законом порядку незаконність набуття ОСОБА_2 права власності на спірну квартиру на підставі свідоцтва про право власності не встановлена. Наявні у матеріалах справи письмові докази, в яких зазначено, що свідоцтво про право власності на спірну квартиру ОСОБА_6 не видавалося, не є, на думку апелянта, тими підставами, з яких прямо випливає незаконність набуття ОСОБА_2 права власності на спірну квартиру, тобто позивачем не доведено підстави неправомірності чи порушення процедури реєстрації права власності на спірну квартиру.
       Також ОСОБА_1 посилається на те, що позивачем не надано доказів того, що свідоцтво про право власності на спірну квартиру є недійсним, оскільки не видавалося у встановленому законом порядку, тобто позивачем не доведено, що спірний договір купівлі-продажу квартири укладений ОСОБА_2 без необхідного обсягу відповідних на те прав і повноважень.
       Крім того, апелянт звертає увагу суду, що вимога позивача про визнання недійсним договору купівлі - продажу спірної квартири від 03 червня 2019 року не підлягає задоволенню, оскільки наступний правочин після відчуження квартири ОСОБА_3 не потребує визнання недійсним.
       Суд першої інстанції, на думку апелянта, позбавлений можливості застосовувати механізм витребування майна, визначений ст. 388 ЦК України, оскільки відсутні докази того, що свідоцтво про право власності на спірну квартиру є недійсним.
       Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 31 жовтня 2022 року витребувано цивільну справу з суду першої інстанції. 
       08 листопада 2022 року справа надійшла до апеляційного суду.
       Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 22 листопада 2022 року відкрито апеляційне провадження у даній цивільній справі та надано сторонам строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.
       Копія ухвали про відкриття апеляційного провадження сторонами отримана електронною поштою 23 листопада 2022 року. 
       05 грудня 2022 року від Дніпровської міської ради надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якій ставиться питання про залишення її без задоволення, а рішення суду - без змін. Також від Дніпровської обласної прокуратури надійшов відзив на апеляційну скаргу. 
       Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 08 грудня 2022 року справу призначено до розгляду. 
        Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 23 січня 2023 року справу призначено до розгляду в режимі відеоконференції.
       В судове засідання Дніпровського апеляційного суду 25 січня 2023 року відповідач - державний реєстратор Комунального підприємства «Центр реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради Ковальов Сергій Вадимович не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином (том № 2, а.с. 187).
В судове засідання Дніпровського апеляційного суду 25 січня 2023 року відповідач - ОСОБА_2 не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином (том № 2, а.с. 184).
В судове засідання Дніпровського апеляційного суду 25 січня 2023 року відповідач - ОСОБА_3 не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином (том № 2, а.с. 185).
В судове засідання Дніпровського апеляційного суду 25 січня 2023 року відповідач - ОСОБА_1 не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином (том № 2, а.с. 186).
В судове засідання Дніпровського апеляційного суду 25 січня 2023 року третя особа - ОСОБА_4 не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином.
       Заслухавши головуючого суддю, вислухавши пояснення представника відповідачки ОСОБА_1 - адвоката Якуб Світлану Анатоліївну, представника Дніпропетровської обласної прокуратури - прокурора Волкогон Тетяну Володимирівну, представника Дніпровської міської ради Риженко Марину Сергіївну, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

       
       Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
       Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Згідно частини 2 вказаної вище статті, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
       Судом першої інстанції встановлено, що за заявою відповідача ОСОБА_2 рішенням державного реєстратора Комунального підприємства «Центр реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради Ковальова Сергія Вадимовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер рішення 47026965, від 24 травня 2019 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно здійснено державну реєстрацію права приватної власності за відповідачем ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1836984912101). В якості підстави для прийняття означеного рішення державного реєстратора зазначено свідоцтво про право власності на житло від 18 квітня 2001 року, видане Виконкомом міської Ради народних депутатів на підставі розпорядження від 18 квітня 2001 року №1/3786-01, реєстрова книга №109п-77. У свідоцтві зазначено, що його видано внаслідок приватизації спірної квартири.        В той же час, відповідно до копії листа від 29 жовтня 2020 року № 3/12-5010 Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради, який є органом приватизації житлового фонду, що перебуває у комунальній власності територіальної громади міста, в особі Дніпровської міської ради, а також правонаступником управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради, за архівними даними приватизаційних справ Департаменту спірна квартира АДРЕСА_1 у приватну власність не передавалась, а розпорядження органу приватизації від 18 квітня 2001 року №1/3786-01 на таку квартиру та на будь-яку іншу не видавалось.
       Згідно копії листа Комунального підприємства «Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації» Дніпровської міської ради від 17 грудня 2020 року № 15053 станом на 31 грудня 2012 року згідно матеріалів інвентаризаційної справи відсутні відомості про реєстрацію права власності на спірну квартиру АДРЕСА_1 . А будинок АДРЕСА_1 , в який увійшла спірна квартира, зареєстровано за Міською радою на підставі рішення виконавчого комітету від 10 серпня 1990 року № 492, про що видане реєстраційне посвідчення від 18 серпня 1990 року, зареєстроване в КП «ДМБТІ» ДОР та записано в реєстрову книгу № 23 за реєстровим № 1355.
Відповідно до даних картотеки з питань реєстрації місця проживання осіб відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради за адресою спірної квартири з 02 червня 1999 року значиться зареєстрованим місце проживання третьої особи у справі ОСОБА_4 .
       Також судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 03 червня 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Міссіяж О.А. за реєстровим № 277, відповідач ОСОБА_2 здійснила продаж спірної квартири відповідачу ОСОБА_3 , за яким право власності було зареєстровано в той же день. При цьому, відповідно до п. 2.2.1 такого договору останній укладено з письмової згоди дружини покупця ОСОБА_3 - відповідача по справі ОСОБА_1 , яка (згода) оформлена у вигляді нотаріально письмової заяви останньої.
       В подальшому на підставі договору дарування квартири від 26 грудня 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кравченком О.О. за реєстровим № 3418, відповідачем ОСОБА_3 відчужено спірну квартиру АДРЕСА_1 на користь своєї дружини - відповідача ОСОБА_1 , державна реєстрація права власності на спірну квартиру за якою відбулась в той же день. ОСОБА_1 на даний час залишається єдиним титульним власником спірної квартири.
       Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що у встановленому законом порядку незаконність набуття ОСОБА_2 права власності на спірну квартиру на підставі свідоцтва про право власності не встановлена, та позивачем не доведено підстави неправомірності чи будь-якого порушення процедури реєстрації права власності, тому вимога позивача про визнання неправомірним та скасування рішення Державного реєстратора Комунального підприємства «Центр реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради Ковальова Сергія Вадимовича про проведення державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 , задоволенню не підлягає, є безпідставними, виходячи з наступного.
       Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані положеннями Конституції України, Першим протоколом до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, ЦК України, Закону України «Про місцеве самоврядування», Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», ЖК УРСР, Правилами державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженими наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року № 56, Інструкцією про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженою наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 9 червня 1998 року №121, Тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України 07 лютого 2002 року №7/5, Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127.
Частиною 1 ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Як вбачається із частини 2 вказаної вище статті, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини, інші юридичні факти.
Відповідно до частини 3 вказаної вище статті, цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 345 ЦК України передбачено, що фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності.
Як вбачається із частини 2 вказаної вище статті, приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом.
Статтею 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.
Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ.
Як вбачається із статті 8 вказаного вище Закону, приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. 
Частиною 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.
Сама по собі наявність свідоцтва про право власності на житло від 18.04.2001 року на ім`я ОСОБА_2 , в якому як підстава набуття права власності на квартиру АДРЕСА_1 зазначено розпорядження Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради № 1/3786-01 від 18.04.2001 року, яке зазначеним органом не виносилось, не свідчить про правомірність набуття ОСОБА_2 права власності на спірне майно.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції неправомірно застосував положення статті 388 ЦК України, є безпідставними, виходячи з наступного. 
Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до частини 1 статті 327 ЦК України, у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді.
Згідно з частиною 2 вказаної вище статті, управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.
Як вбачається із частини 1 статті 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
Частиною 1 ст. 330 ЦК України передбачено, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.
Відповідно до частини 1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. 
Згідно з частиною 2 вказаної вище статті, майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень.
Частиною 3 вказаної вище статті передбачено, якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.
Захист порушених прав особи, що вважає себе власником майна, яке було неодноразово відчужене, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статями 387 та 388 ЦК України.
Задоволення вимоги про витребування майна з чужого незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними.
Вказане вище співпадає з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 14.11.2018 року у справі № 183/1617/16, (провадження № 14 - 208цс18).
           Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки  відчуження ОСОБА_3 спірної квартири на користь останнього її титульного власника відповідача ОСОБА_1 відбулось безвідплатно, суд при ходить до висновку про наявність передбачених законом підстав (ст.387, ст.388 ч.1 п.3, ч.3 ЦК України) для задоволення позовних вимог про витребування спірної квартири від ОСОБА_1 на користь територіальної громади м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради. 
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, правильно встановив обставини справи та відповідні їм правовідносини, наданим доказам дав правильну правову оцінку і обгрунтовано у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача.
На підставі викладеного вище, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування рішення Амур-Нижньодніпровського  районного суду  м. Дніпропетровська від  01 жовтня 2021 року і задоволення апеляційної скарги  ОСОБА_1  немає.        
       Керуючись ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд - 

П О С Т А Н О В И В: 

       Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на  рішення Амур-Нижньодніпровського  районного суду  м. Дніпропетровська від  01 жовтня 2021 року у справі за позовом заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради до державного реєстратора Комунального підприємства «Центр реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради Ковальова Сергія Вадимовича, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_4 , Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради, про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацією прав на нерухоме майно, визнання договору купівлі-продажу недійсним, припинення права власності, витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння, залишити без задоволення.
Рішення Амур-Нижньодніпровського  районного суду  м. Дніпропетровська від  01 жовтня 2021 року залишити без змін.
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Судді:                                                                        О.Д. Канурна

                                                                       Т.В. Космачевська

                                                                               О.В.Халаджи

Повний текст постанови складений 30 січня 2023 року

Суддя: О.Д.Канурна