УХВАЛА

27 березня 2023 року 
м. Київ

справа №522/6899/17
адміністративне провадження № К/990/6310/23  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Чиркіна С.М.,
суддів:                     Кравчука В.М., Шарапи В.М.,
перевіривши касаційну скаргу Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13.10.2022 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.01.2023 у справі № 522/6899/17 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про визнання незаконним припису, визнання незаконними та скасування постанов,
УСТАНОВИВ:
У 2017 році фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивачка) звернулася до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради (далі - відповідач), в якому просила визнати протиправними та скасувати постанови Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради від 30.03.2017 за № 038/17/167-вих та № № 039/17/168-вих про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13.10.2022, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.01.2023, позов задоволено.
Справа розглядалася за правилами загального позовного провадження.
22.02.2023 до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, через систему «Електронний суд», надійшла касаційна скарга відповідача, у якій скаржник просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13.10.2022 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.01.2023 і прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.
Ухвалою Верховного Суду від 06.03.2023 касаційну скаргу залишено без руху. Скаржнику надано строк на усунення недоліків касаційної скарги протягом десяти днів з моменту отримання цієї ухвали шляхом надання документу про сплату судового збору.
На виконання вимог ухвали 14.03.2023 через підсистему «Електронний Суд» до Верховного Суду надійшло клопотання відповідача про продовження процесуального строку для оплати судового збору або відстрочення сплати судового збору у зв`язку з наявністю істотних перешкод, а саме звільненням головного бухгалтера-завідувача сектору бухгалтерського обліку та звітності Управління та звільненням головного спеціаліста сектору бухгалтерського обліку та звітності, що в свою чергу унеможливлює сплату судового збору.
Розглянувши вказане клопотання, суд не вбачає підстав для його задоволення, з огляду на таке.
Частиною другою статті 132 КАС України передбачено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Умови, за яких суд може, зокрема, звільнити від сплати судового збору або відстрочити його сплату та перелік суб`єктів, до яких таке звільнення (відстрочення) застосовується, обумовлені № 3674-VI.
Відповідно до статті та № 3674-VI судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом; судовий збір включається до складу судових витрат; платники судового збору - це громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення.
Таким чином, судові витрати - це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи.
Суд також виходить з того, що саме на заявника покладається обов`язок щодо доведення фактів відповідно до його прохання про звільнення (відстрочення) від сплати судового збору; обов`язок сплатити судового збору, встановлений відповідно до закону, має законну мету, а тому, за загальним правилом, не визнається судом непропорційним чи накладеним свавільно; застосовані згідно із законом процесуальні обмеження у формі обов`язку сплатити судовий збір, за загальним правилом, не зменшують для заявника можливості доступу до суду та не ускладнюють йому цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права.
При прийнятті таких висновків суд враховує положення пункту 1 частини другої статті 129 Конституції України, згідно з яким однією із основних засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. У зв`язку із цим обставини, пов`язані з небажанням сторони сплатити судовий збір, у тому числі, обставини, пов`язані з фінансуванням суб`єкта владних повноважень з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися достатньою підставою для звільнення (відстрочення, розстрочення) від такої сплати.
Враховуючи наведене, у задоволенні клопотання необхідно відмовити.
Водночас у поданому клопотанні, скаржник просить в разі відмови у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору продовжити строк.
Наведені у клопотанні доводи є необґрунтованими, а надані докази не є поважними, оскільки обставини внутрішньої роботи в межах установи є суб`єктивними, адже стосуються належної організації роботи в середині установи та залежать від волі керівника та працівників, а тому не виправдовують зволікання у вчиненні процесуальних дій.
Таким чином клопотання про продовження строку виконання вимог ухвали про залишення касаційної скарги без руху задоволенню не підлягає.
Отже станом на 23.03.2023 недоліки касаційної скарги не усунуті.
За приписами частини четвертої статті 169, частини другої статті 332 КАС України, якщо скаржник не усунув недоліки, касаційна скарга повертається особі, яка її подала.
Згідно з частиною другою статті 332 та частиною восьмою статті 169 КАС України повернення касаційної скарги не позбавляє скаржника права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Керуючись статтями 248, 332 КАС України, суд
УХВАЛИВ :
У задоволенні заяви Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги - відмовити.
У задоволенні заяви Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про продовження строку для усунення недоліку касаційної скарги - відмовити.
Касаційну скаргу Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13.10.2022 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.01.2023 у справі № 522/6899/17 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про визнання незаконним припису, визнання незаконними та скасування постанов - повернути особі, яка її подала.
Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 КАС України. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Суддя - доповідач:                                                                                 С.М. Чиркін
Судді:                                                                                           В.М. Кравчук
                                                                                                    В.М. Шарапа